Провадження 4-с/127/110/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді АнО.В.

при секретареві Тронт М.О.

за участю скаржника ОСОБА_1

представника Мінстерсва ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянув у судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Деппартаменту ДВС Мінюсту України ОСОБА_4,

вс т а н о в и в:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та діяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_4 Скарга мотивована тим, що 18.01.2016 року ОСОБА_1 отримано лист, відправлений з м. Києва 15.01.2016 року з постановою головного державного виконавця ділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 29.12.2015 року ВП № 49744429 про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №127/19380/15-ц, щодо стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 5000 грн., завданої внаслідок неправомірних дій Міністерства соціальної політики України щодо не виділення ОСОБА_1 у 2014 році щорічної путівки. Відмовляючи у відкритті провадження, виконавець послався на ч.2 ст.З та п.4 ч. 1 ст. У «Про виконавче провадження», а саме - на те, що виконавчий документ пред'явлений не за підвідомчістю виконання рішення, оскільки воно має виконуватися органами державного казначейства України.При цьому, заявник вказував, що він відправив виконавчий лист на адресу відділу примусового виконання рішень разом з іншими документами 18.12.2015 року, які виконавцем отримано 22.12.15 року згідно матеріалів виконавчого провадження, проте питання щодо виконавчого провадження було вирішене лише 29.12.2015 року, а не протягом трьох робочих днів всупереч нормі ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29.12.2015 року йому було направлено теж з порушенням строку: 16.01.2016 року - на 18-й день після її постановлення, а не на наступний день після її винесення, як того вимагає та ж ч.2 ст. 26 того ж Закону України «Про виконавче провадження». У вказаних порушеннях виконавця, заявник вбачав неправомірну бездіяльність. Ще ОСОБА_1 вважав у своїй скарзі, що виконавець порушив ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», щодо передбаченого порядку дій виконавця, в чому проявляється упередженість державного виконавця та неповнота його дій, які вказують на наявність бездіяльності. ОСОБА_1 просив суд визнати вказані дії та бездіяльність головного державного виконавця неправомірними, а постанову - незаконною, яку скасувати і зобов'язати виконавця усунути допущені порушення його прав, вчинити дії передбачені законом.

Згідно скарги, ОСОБА_1 МСМ. просив визнати явку державного виконавця матеріалами виконавчого провадження до суду обов»язковою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги, вказав в скарзі, про те вказав, що наразі заяву про витребування доказів заявляти не буде та вважає достатніх матеріалів, що є у справі. Витребування доказів скаржник вважав умисним затягуванням процесу, вказав, що по справі раніше виносилась ухвала про витребування доказів, яка наразі не виконана.

Представник Міністерства юстиції України ОСОБА_5 заявив клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження № 49744429 для належного вирішення справи та подав відповідну заяву про витребування доказів.

Вислухавши думку учасників судового засідання, суд приймає до уваги відсутність в матеріалах справи ухвали про витребування доказів, ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 21.03.2016 року, згідно якої перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2016 року суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважала, що апеляційну скаргу ОСОБА_1СМ. слід частково задовольнити з наступних підстав. Як видно з оскаржуваної ухвали, суд не досліджував обставин щодо строків отримання виконавчого листа головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_4, а звідти - строків винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження за таким виконавчим листом; обставин дотримання строків направлення даної постанови заявникові та обставин щодо виконання вимог, передбачених ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», обмежившись лише обставинами підвідомчості виконання рішення. З огляду на викладене, колегія судді палати у цмвільних справах апеляційного суду вважала, що ухвала суду постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, тому її слід скасувати та передати питання до суду першої інстанції на новий розгляд.

Вимоги суду вищої інстанції є обов»язковими для виконання місцевим судом.

Отже дослідження матеріалів виконавчого провадження є обов»яковим для належного вирішення скарги. Тому суд вважає за можливе задовольнити клопотання представника Міністерства юстиції України та витребувати від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України матеріали виконавчого провадження № 49744429 що до виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2015 року виконавчий лист № 127/19380/15-ц.

На підставі викладеного, керуючись ст. 137 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Міністерства юстиції України задовольнити.

Витребувати від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України матеріали виконавчого провадження № 49744429 що до виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2015 року виконавчий лист № 127/19380/15-ц.

Строк виконання ухвали визначити до 10.05.2016 року

Роз»яснити Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що докази, які вимагає суд, направляються до суду безпосередньо з відміткою про номер справи, по якій вимагається доказ.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який вимагає суд, взагалі або у встановлені судом строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

За неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов'язку подати суду докази.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя