Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2016 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

при секретарі Василевській А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Поповецької сільської ради Барського району Вінницької області, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні позивачів ОСОБА_3 Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру в Барському районі, про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач свої вимоги мотивував тим, що 16.07.2011 року помер його батько позивача ОСОБА_4. На день його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Вінницька область Барський район с. Кошаринці, вул. Суворова, 16 та права на земельну частку (пай) площею 1,74 га в умовних кадастрових одиницях без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Поповецької сільської ради Барського району Вінницької області по КСП «Колос» (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0179706). Позивач є спадкоємцем майна покійного за законом, прийняв спадщину, але не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки спадкове майно не рахується за спадкодавцем та через втрату правовстановлюючого документа на спадкове майно. А тому, звернувся до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача по справі Поповецької сільської ради Барського району Вінницької області ОСОБА_6 позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглядати без його участі, про що зазначив в письмовій заяві до суду.

Відповідач по справі ОСОБА_2 позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглядати без його участі, про що зазначив в письмовій заяві до суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні позивача ОСОБА_3 Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру в Барському районі у судове засідання не з'явився.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, прийнявши визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Батько позивача ОСОБА_7 є сином ОСОБА_8 Фомової про що свідчить копія свідоцтва про народження № 61 від 21.11.1930 року.

19 лютого 1991 року померла баба позивача ОСОБА_9, про що у книзі реєстрації актів про смерть 20.02.1991 року було вчинено запис № 6 та видано свідоцтво про смерть.

Баба позивача ОСОБА_9 та тітка позивача ОСОБА_10 проживали разом та вели спільне господарство за адресою по вулиця Суворова 16, село Кошаринці Барського району Вінницької області.

ОСОБА_9 19 березня 1990 року зробила особисте розпорядження заповіт, який було зареєстровано у реєстрі за № 15, відповідно до якого ОСОБА_10 було призначено спадкоємцем та визначено обсяг спадщини, яка має спадкуватись за вищевказаним заповітом, зокрема житлового будинку, що розташований по вулиці Суворова 16, село Кошаринці Барського району Вінницької області, який належав спадкодавцеві на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 12.10.1989 року, видане на підставі рішення виконкому Барського районного відділу Ради народних депутатів № 111 від 19.05.1988 року.

Тітка позивача ОСОБА_10 (сестра батька позивача ОСОБА_7) померла 03.07.1998 року, про що у книзі реєстрації актів про смерть 03.07.1998 року було вчинено запис № 27 та видано свідоцтво про смерть.

Останнім місцем проживання ОСОБА_10 Mapiї Юхтимівни було по вулиці Суворова 16, село Кошаринці Барського району Вінницької область. Вона постійно проживала, мала спільний побут, взаємні права та обов'язки у сімї діда й баби та була зареєстрована з ними в будинку з 16 жовтня 1989 року.

ОСОБА_10 фактично прийняла спадщину за заповітом після ОСОБА_9 Фомінічної, на підставі ст. 1268 ЦКУ, оскільки на час відкриття постійно проживала разом iз спадкодавцем i про відмову від спадщини не заявляли.

Після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщини до складу якої увійшли, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, всі права та обов'язки, що належали їй на момент відкриття спадщини i не припинилися внаслідок його смерті, а саме: житловий будинок, що розташований по вулиці Суворова 16, село Кошаринці Барського району Вінницької області, який належав спадкодавцеві (ОСОБА_11 Фомічній) на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 12.10.1989 року та земельна частка (пай), площею 1,74 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості та видано сертифікат серп ВН №0179706, за порядковим номером 270, про що свідчить Виписка №Г-212/0-148/6-16 від 11.03.2016 року та Виписка Виконкому Поповецької сільської ради Барського району Вінницької області № 119 від 14.06.2012 року.

Батько позивача ОСОБА_7 фактично прийняв спадщину після своєї рідної сестри ОСОБА_12 на підставі ст. 1268 ЦКУ, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем i про відмову від спадщини не заявляли.

Але ні тітка ні батько оформлення спадщини не здійснили й не отримали свідоцтво на спадщину за заповітом та за законом на житловий будинок, хоча спадщину фактично прийняли. За ч.1 ст. 1268 ЦКУ незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Батько позивача ОСОБА_7 помер 16 липня 2011 року, після смерті якого, позивач, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі за №1-1393 від 25.10.2013 року, прийняв спадщину.

Позивач, відповідно до ст. 1266 ЦК України, є спадкоємцем за правом представлення, оскільки внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Після смерті батька позивач прийняв спадщину, а оскільки батько не оформив спадщину після смерті свої сестри, відповідно до статті 1262 ЦК України, батько мав би спадкувати у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця), оскільки був рідним братом спадкодавця ОСОБА_13, в свою чергу, прийняв спадщину, шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому відповідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявляв про відмову від неї.

Відповідач ОСОБА_2 Irop Михайлович у встановлений строк не прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 4 стати 334 Цивільного Кодексу України встановлено, що права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Так, статтею 125 Земельного кодексу України регламентовано, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З огляду на те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи, підтверджуючі право власності на імя ОСОБА_13 Mapiї Юхтимівни на земельну частку (пай), площею 1,74 в умовних кадастрових гектарах , йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстрації майна, а також надано мотивоване роз'яснення усне щодо цього. Пунктом 4.15 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Глава 13 Розділу I цього Порядку встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України та не подано відомості (інформацію) та документа, необхідного для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України про право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємцеві на загальних підставах, із збереженням цільового призначення.

ОСОБА_14 є спадкоємцем за правом представлення нерухомого майна, яке підлягає реєстрації - земельної частки (пай), площею 1,74 в умовних кадастрових гектарах, та житлового будинку, що розташований по вулиці Суворова 16, село Кошаринці Барського району Вінницької області, який належав спадкодавцеві на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 12.10.1989 року, однак не маючи відповідного оригіналу правовстановлюючого документа, що підтверджує належність цього майна спадкодавцеві ОСОБА_10, позивач не має можливості реалізувати своє спадкове право та оформити право власності на вищевказану земельну ділянку у нотаріальній конторі.

За змістом роз'яснень абз.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України у разі відсутності документа на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляд справи № 3-18гс11 ухвалив постанову, в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами стати 392 цього ж Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними» (реєстраційний номер в ЄДРСР - 14887466). Те ж саме розтлумачено i в пункт1 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 130, 174 ЦПК України, ст. 1266 ЦК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті 16.07.2011 року ОСОБА_4, а саме на:

-житловий будинок (літера «А»), житловою площею 19,2 кв.м., загальною площею 38,9 кв.м. з належними до нього будівлями та спорудами: хлів літера «Б», що розташований за адресою: Вінницька область Барський район с. Кошаринці, вул. Суворова, 16, який рахується за ОСОБА_15 Фомічною;

-право на земельну частку (пай) площею 1,74 га в умовних кадастрових одиницях без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Поповецької сільської ради Барського району Вінницької області по КСП «Колос» (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0179706), яка рахується за ОСОБА_10.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: