Справа № 214/7168/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 липня 2016 року Саксаганський районний суд м.Кривого Рогу в складі:

головуючого судді Ковтун Н.Г.,

при секретареві Євтушенко В.С..,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання договору удаваним, визнання спільною сумісною власністю, визнання часток у спільній сумісній власності,третя особа приватний нотароіус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який був уточнений позивачем у березні та липні 2015 року, мотивуючи свої вимоги тим, що з грудня 1999 р. по 01 квітня 20014 р. проживала однією сімєю з ОСОБА_8; мешкали в квартирі, яка належить їй з сином на праві приватної власності за адресою 5-й АДРЕСА_1; в цій квартирі з 15 грудня 1998 року по 08 жовтня 1999 року ОСОБА_8 був зареєстрований.

18 січня 2003 року за нотаріально посвідченим договором дарування нами було придбано домоволодіння за адресою вул. Озерна, буд. 12 в м. Кривому Розі. Оформлення вказаної нерухомості було за їх згодою проведено і оформлено договором дарування на ОСОБА_8 з метою зменшення витрат на оформлення договору, але фактично ними було укладено договір купівлі-продажу та сплачено грошові кошти за придбання вказаного домоволодіння у розмірі 15 331 грн. частинами протягом 2003 року. Факт сплати вказаної суми може підтвердити ОСОБА_9, дружина колишнього власника домоволодіння, а також ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

З 18.01.2013 року по день смерті ОСОБА_8 01.04.2014 року вони мешкали за адресою: вул. Озерна, буд. 12, що підтверджується довідкою № 2021, виданою 29.04.2014 року квартальним уповноваженим вуличного комітету № 16 м. Кривого Рогу.

Факт її проживання однією сімєю з ОСОБА_8 підтвердять свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13, а також фотографічні знімки, на яких зображена вона та ОСОБА_8 у колі друзів.

01 квітня 2014 року ОСОБА_8 помер. Після його смерті у неї склалися неприязні відносини з відповідачами; відповідачка ОСОБА_2 забрала оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_8 та 29 квітня 2014 року вигнала її з будинку по вул. Озерна, буд. 12.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 116 від 25.06. 2015 року вартість домоволодіння №12 по вул. Озерна в м. Кривому Розі станом на час проведення експертизи (25.06. 2015 р.) складає 249 970, 0 грн., а ? частина складає 122 985 грн.

Позивач просить визнати факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу між ОСОБА_7, 18 січня 1955 р. н. та ОСОБА_8, 10 червня 1951 р. н. у період часу з грудня місяця 1999 року по 01 квітня 2014 року.

Визнати удаваним договір дарування домоволодіння ВАС № 645615 від 18 січня 2003 року, укладений між ОСОБА_14 та ОСОБА_8, оформлений та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, визнавши вказаний договір як договір купівлі-продажу.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_7 В, 18 січня 1955 р. н. та ОСОБА_8, 10 червня 1951 р. н. домоволодіння з господарськими спорудами та земельною ділянкою, які знаходяться за адресою: вул. Озерна, буд. 12 в м. Кривому Розі.

Визнати, шо частка у спільній власності ОСОБА_7, 18 січня 1955 р. н. та ОСОБА_8, 10 червня 1951 р. н. на домоволодіння з господарськими спорудами та земельною ділянкою, які знаходяться за адресою: вул. Озерна, буд. 12 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області є рівними і складають по ? кожному.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити; дали пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві. Кроім того, позивач вазала на те, щоу 1998 році познайомилась з ОСОБА_8, вони почали зустрічатись, а потім проживали разом. В 1999 році він був зареєстрований в її квартирі на м-ні Зарічному 11/ 22. У 2003 році разом з ОСОБА_8 на спільні кошти вони придбали будинок по вул.Озерній. Оформлення договору дарування було дешевше, тому оформили у нотаріуса дарування ОСОБА_14 ОСОБА_8 будинку. Відразу передали 5 тис. грн, решту потім частками, взагалі передали за будинок ОСОБА_15 15 тис грн. На 18.01.2004 року рощрахувались повністю. Ніяких розписок про передачу коштів не складали, домовились про ціну 15500грн, а фактично передали 15100 грн.ОСОБА_15 та його дружині передавали разом з Зозулею.Потім спільно з ОСОБА_8 вони обживали будинок, робили ремонт, придбали меблі, техніку. Вона вдова з 1993 року, ОСОБА_8 також в іншому шлюбі не перебував. Вона спілкувалась з матерю ОСОБА_8- ОСОБА_5. З донькою ОСОБА_8 - ОСОБА_2 вона не спілкувалась, разом з ОСОБА_8 до неї не ходила, бо та її не запрошувала. Земельна ділянка була приватизована на ОСОБА_8. після придбання будинку. ЇЇ усе влаштовувала, тому раніше вона не ставила питання про визнання за нею правоа вланості Її особисті речі є в буд. по вул.Озерній, 12. Вона проживала разом з ОСОБА_8 з грудня 1998 року по день його смерті 1 квітня 2014 року.

Представник позивача , крім того, вказав на те, що у позивача та ОСОБА_8 був спільний бюджет, останній був зареєстрований в квартирі сина позивача. Оформлення саме Договіру дарування , а не купівлі-продажу було повязано з уникненням від оподаткування. Будинок було придбано за 15 000 грн

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 надали суду письмові заперечення на позовну заяву (а. с. 61-62). У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_16, відповідач ОСОБА_5 кожна окремо пояснили, що ОСОБА_8, який помер 01 квітня 2014 року з 15 грудня 1998 року по 08 жовтня 1999 року дійсно був зареєстрований за адресою: 7 мікрорайон Зарічний, 11/ 22, але він за цією адресою був лише зареєстрований, оскільки до 27 вересня 1999 р. знаходився у зареєстрованому шлюбі з матірю відповідача ОСОБА_17, і одразу після розлучення переїхав жити до своєї матері ОСОБА_5 за адресою: м. Кривий Ріг, м-н 5-й Зарічний, 22/74, де і був зареєстрований до переїзду у будинок на вул. Озерна, 12. У позивача ОСОБА_8 зареєструвався, оскільки бажав купити цю квартиру, але згодом дізнався, що позивач не має наміру продавати квартиру. У своєї матері ОСОБА_8 мешкав до 2001 року, а з 2001 року до початку січня 2003 року фактично мешкав у с. Витязевка, де мав власний будинок, який на початку січня 2003 року продав.

Упродовж свого життя після розлучення ОСОБА_8 зустрічався із різними жінками у тому числі і з позивачем, але він ніколи ні до одної жінки не мав намірів щодо одруження, ні з ким не жив однією сімєю, нікому не робив пропозиції і як він повідомляв своїм родичам, що в його житті більше не буде дружини.

Фотокартки, які позивач надала у якості доказів зроблені не у сімейному колі, а у колі сусідів по вулиці, або на святах, на які запрошені і ОСОБА_8 і позивачка, але на жодне сімейне свято (весілля доньки, народження онуків, дні народження його близьких та друга) ОСОБА_8 не запрошував жодної жінка. Він це пояснював тим, що не збирається більше одружуватися, що на цей час жінкам від нього потрібні тільки гроші.

Вважають, що твердження позивачки про удаваність договору дарування домоволодіння по вул. Озерна, 12 є безпідставним.

Відповідачу ОСОБА_2 видано свідоцтво на успадковане майно- буд 12 по вул.Озерній в м.Кривому Розі.

Третя особа нотаріус ОСОБА_6 до судового засідання не зявився, напрвив заяву в якій зазаначив, що не памятає обставин посвідчення договору.

Допитана у якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що знає позивача, з якою у неї нормальні відносини. Її чоловік ОСОБА_14, який був стороною у договорі, помер 04 вересня 2013 року. Будинок по вул. Озерна, 12 був ним успадкований після смерті матері. З ОСОБА_8 вони з чоловіком познайомилися у звязку з укладенням договору. Їй не відомо, який саме договір укладав її чоловік, однак вона знає, що позивачка з ОСОБА_8 тричі протягом 2003 року приносили її чоловіку гроші; хто саме передавав кошти вона не памятає; будинок був проданий за 15 000 грн.; тільки один раз вона була присутня, коли передавалися кошти. Розписки не писали ніколи, бо довіряли. Їй відомо, що позивач мешкала у ОСОБА_8 Їй відомо, що на земельну ділянку у померлого чоловіка були якісь документи.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що позивача знає, відносин з нею не має. З 1964 року вона проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. ЇЇ батьки продали батькам ОСОБА_18 частину свого будинку. Після смерті батьків, ОСОБА_18 вивисів обяву про продаж будинку. Зимою 2002 року будинок придбав ОСОБА_8 с позивачем. Вони переїхали до будинку навесні. Будинок продавався за 2 тис дол. Від ОСОБА_14 їй відомо, що кошти передавали частками. В будинку проживали ОСОБА_8, його мати, ОСОБА_4. ОСОБА_19 пожила недовго та в тойже рік виїхала. В будинку залишились жити ОСОБА_19 та ОСОБА_13. Вони проводили ремонт. Тоня обробляла город. Позивач проживала там постійно, вела господарство Донька ОСОБА_8 приїздила до них. З ОСОБА_8 у неї були складні відносини, із- за конфліктів вона викликала міліцію. З позивачем вона не спілкувалась, але її бачила, бо проживає поруч.Позивач в той час працювала на Коломойцево. приїздила на вихідні та відпустку, вона та ОСОБА_8 мешкали як подружжя, тепло відносились один до одного

Допитана у якості свідка ОСОБА_20 суду пояснила, що спочатку у спірному будинку мешкав ОСОБА_14, від якого вона дізналася, що він будинок подарував; потім у будинку став мешкати ОСОБА_8 з матірю, до якого у вихідні дні або коли ОСОБА_8 отримував кошти приїздила позивач. ОСОБА_8 з позивачем підтримували відносини 18 років. Вона дала дві довідки ( а. с. 11 ): одна про те, що з ОСОБА_8 ніхто не проживав, а друга про те, що з ним жила ОСОБА_7 Другу довідку вона дала під тиском. Вона уповноважений квартальний 5 років.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_21 пояснив, що ОСОБА_8 знає з 1975 року, він був його другом. У 2001 році після розірвання шлюбу з дружиною, він став мешкати з позивачкою. Він йому казав, що у нього позивачка дружина тільки у вихідні дні і сам він бачив, як після вихідних позивачка виїздила. Вони так жили 2-3 роки. Зі слів ОСОБА_8 йому відомо, що у 2002 році ОСОБА_8 за 20 000 доларів купив будинок, однак оформив договір дарування, сказав що кошти витратив власні. Чому було оформлено договір дарування, а не договір купівлі-продажу йому невідомо. Після придбання будинку позивачка разом з ОСОБА_8 працювали на городі, клеїли шпалери. Після виходу на пенсію позивачка до ОСОБА_8 не переїхала мешкати і він на неї образився. 14 березня 2014 року свідок був у ОСОБА_8, який був засмучений, хотів припинити відносини з позивачкою. Йому відомо, що ОСОБА_8 за власні кошти купив два телевізори, меблі, купував дорогий посуд.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_22 пояснив, що зі сторонами він у добрих стосунках, жив по сусідству з ОСОБА_8 з липня 2003 року. На прохання ОСОБА_8 їздив з ним до доньки та матері, бачився з ним кожного дня, бачив, що ОСОБА_8 мешкав сам, сам господарював у будинку, у нього був город та собаки. Позивачка приїздила до ОСОБА_8 у гості приблизно раз на місяць, вони сварилися, бо вони не мешкали постійно разом, ОСОБА_8 з цього приводу скаржився свідку. Зі слів ОСОБА_8 свідку відомо, що будинок він купив у родини ОСОБА_22.

Допитана у якості свідка ОСОБА_23 пояснила, що відповідачка ОСОБА_2 її кума; їй відомо, що у ОСОБА_2 був батько, який мешкав у будинку в районі техбази. В 2013 році свідок була у нього у будинку, позивачки там не було. ОСОБА_8 свідок бачила тричі на рік на днях народженнях у відповідача ОСОБА_2, він завжди приходив сам. З ОСОБА_8 свідок знайома протягом 10 років, жінки біля нього не було.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_24 суду пояснив, що відповідачі його сусіди Восени 2003 року побачив сусіда ОСОБА_14, який жив у будинку 12, який розказав, що продав будинок за 13 000 доларів, але оформили договір дарування, бо дорого документи оформлювати для договору купівлі-продажу. Бачив у дворі 12 будинку бабусю. З часом познайомився з ОСОБА_8, який розповів, що то була його матір, яка переїхала мешкати до доньки. Зі слів ОСОБА_8 йому відомо, що будинок він купив за 2 000 доларів США, 700 доларів аванс, а потім передав 1 300 доларів і гроші на придбання будинку ОСОБА_8 дала його мати. Позивачку свідок бачив у ОСОБА_8 декілька раз у суботу, у ОСОБА_8 були і інші жінки. На час смерті ОСОБА_8 мешкав у будинку сам, сам господарював, готував їжу. Позивачку на городі у ОСОБА_8 він не бачив. Позивачка з ОСОБА_8 була у нього в гостях один раз, однак вони не знайомилися.

Крім того, при розгляді справи судом було встановлено, що 18 січня 2003 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_8 було укладено договір дарування домоволодіння, що знаходиться за адресою: вул. Озерна, 12, який посвідчений ОСОБА_6 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за номером 382 ( а. с. 8). Відповідно до п. 2 вказаного договору домоволодіння, що дарується склдається: А-1 житловий будинок загальною пл. 47, кв. м., житловою пл. 26, 3 кв. м., Б-л. кухня, Г сарай, В-гараж, Д-вбиральня, І- водоколонка, ІІ замощення, №1 паркан, №2 ворота, №3- паркан, №4-паркан. Ринкова вартість спірного домоволодіння станом на 25 червня 2015 року 245 970, 0 грн. ( а. с. 126-130).

ОСОБА_8 з 01 березня 1974 року по 27 вересня 1999 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_17, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 71) та свідоцтвом про розірвання шлюбу ( а. с. 72).

З довідки № 1485 від 07.08.2014 року вбачається, що ОСОБА_8 був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з 15 грудня 1998 року і знятий з реєстрації 08 жовтня 1999 року.

З довідки № 2021 від 29. 04.2014 року вбачається, що ОСОБА_7 проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 без реєстрації з 18.01.2003 року по день смерті ОСОБА_8 01.04.201 року ( а. с. 11).

В довідці № 2011 від 14.04.2014 року вказано, що в м. Кривому Розі по вул. Озерна, 12 з 21.02.2003 року по день смерті 01.04.2014 року проживав і був зареєстрований ОСОБА_8. А., 0.06.1951 р. н., який помер 01.04.2014 року. На день смерті членів сімї не мав.( а. с. 64).

В акті від 20 лютого 2015 року вказано, що ОСОБА_8, що був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично мешкав за вказаною адресою з 18 січня 2003 року та по день своєї смерті 01 квітня 2014 року. За вказаний період разом з ОСОБА_8 у період з 18.01.2003 р. по 02.10.2004 р. мешкала його мати ОСОБА_5, після виїзду ОСОБА_5 з 02 жовтня 2004 року ніхто постійно не проживав. Домашнє господарство ОСОБА_8 вів самостійно. Дружини ( у тому числі цивільної не мав), донька мешкала окремо. За місцем постійного мешкання та його реєстрації знаходились тільки його речі повсякденного вжитку ( а. с. 76).

Як вбачається з свідоцтва про смерть 01.04.2014 року ОСОБА_8 помер ( а. с. 104).

Відповідач ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а. с. 101) та свідоцтвом про одруження ( а. с. 102).

Відповідач ОСОБА_5 є матірю померлого ОСОБА_8, що вбачається з свідоцтва про народження ( а. с. 105) та ОСОБА_9 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ( а. с. 108).

Виходячи з наведеного, правовідносини між позивачкою та ОСОБА_8 виникли в період дії КпШС УРСР та ЦК УРСР (спірна квартира, на яку претендує позивач була придбана в січні 2003 р.), продовжувалися під час дії СК України.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_7, насамперед, ставиться питання про встановлення факту знаходження у фактичних шлюбних відносинах в період з грудня 1998 р. по 01 квітня 2014 р.

Відповідно до вимог ст. 254 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) та ст. 234 ЦПК України

(в редакції 2004 р.), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_23 України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95 р. (в редакції станом на день виникнення правовідносин), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Оскільки в даному випадку між сторонами виник спір про право на майно, яке позивач вважає спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, то у суду немає підстав для встановлення такого факту додатково, тому з цієї підстави в цій частині позову має бутивідмовлено.

Для встановлення факту знаходження у фактичних шлюбних відносинах, суд має виходити з того, що сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Таких доказівпозивачем не надано. Суд критично оцінює свідчення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10., свідчення яких щодо спільного проживання позивачки та ОСОБА_8 спростовуються матеріалами справи.

Судом також критично оцінюється довідка № 2021 від 29.04.2014 року ( а. с.11), бо свідок ОСОБА_20, допитана у судовому засіданні пояснила, що вказану довідку давала під тиском після того як дала довідку протилежного змісту ( а.с. 64).

Щодо визнання удаваним договору дарування домоволодіння від 18 січня 2003 року, то суд враховує положення ч. 2 ст. 58 ЦК УРСР, відповідно до якої якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удаванаугода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Однак, позивачем не надано суду письмових доказів, які б підтверджували, що вищезазначений договір дарування є удаваною угодою. Свідчення свідків, допитаних судом щодо цієї угоди є суперечливими, з них чітко не визначається така істотна умова як ціна договору купівлі-продажу, свідки не були особисто присутні при укладанні угоди і свідчення дають зі слів інших осіб.Сторони угоди на час розгляду справи судом померли.

Крім того, позивачем не надано правовстановлюючих документів на земельну ділянку за адресою вул. Озерна, буд. 12, яку вона просить визнати спільним майном, що б підтверджували право власності на неї померлого ОСОБА_25, а як вбачається з договору дарування земельна ділянка не була предметом цього договору.

Судом також враховується, що ст. 74 СК України, на яку посилається позивач не регулює відносини між нею та померлим ОСОБА_8, бо на час укладання договору дарування (18 січня 2003 року) діяв КпШС УРСР, який не містив норми, що регулювала б відносини між чоловіком та жінкою, що проживають однією сімєю і не перебувають у зареєстрованому шлюбі.Спірні відносини регулюються нормами ЦК УРСР та Законом України «Про власність».

Ніяких доказів тому, що придбання майна на спільні кошти ОСОБА_8 та позивачем, останньою не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За вказаних обставин у суду немає підстав для визнання спільною сумісною власністю позивачки та померлого ОСОБА_8 домоволодіння з господарськими спорудами та земельною ділянкою, які знаходяться за адресою: вул. Озерна, 12 та визначення часток у спільній сумісній власності по ? кожному.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 58 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 197, 212 - 218, 222 ЦПК, суд,-

В И Р І Ш И В :

Повністю відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання договору удаваним, визнання спільною сумісною власністю, визнання часток у спільній сумісній власності.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Ковтун