1Справа № 335/6020/16-ц 2/335/1441/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко Вікторія Миколаївна, про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко Вікторія Миколаївна, про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_4. померла її тітка ОСОБА_4, яка доводилась рідною сестрою батькові позивача ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Після смерті тітки відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої черги за законом був її чоловік ОСОБА_6, який є співвласником вказаної квартири та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою на час її смерті та прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори він не звертався та своє право власності на спадкове майно за життя не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеної квартири. Позивач є єдиною спадкоємицею після його смерті, оскільки вона була зареєстрована у цій квартирі та проживала з померлим однією сім'єю з серпня 2006 р. Померлі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ставилися до позивача як до рідної доньки, оскільки своїх дітей не мали, їх пов'язував також спільний побут. Позивач як спадкоємець четвертої черги у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Садовніченко В.М. із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність підтвердження факту сумісного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менш як п'ять років до відкриття спадщини.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 1261, 1264, 1268, 1269 ЦК України просила встановити факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_6 та позивача з серпня 2006 р. по день його смерті, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 (арк. справи 48).

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити.

Від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що згідно з довідками про реєстрацію місця проживання особи, доданими до матеріалів справи, позивач була зареєстрована разом з померлими за вищевказаною адресою, але саме з якого часу не вбачається. Отже цей факт підлягає доказуванню під час судового розгляду справи. Просив розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства (арк. справи 53-54).

Третя особа у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, причин неявки суду не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи від третьої особи не надходило. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4. померла ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть останньої, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 16 січня 2012 року, актовий запис № 310 (арк. справи 85).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 11 серпня 2004 року, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 - ? частина, ОСОБА_6 - ? частина (арк. справи 15).

Право власності за вищезазначеним Свідоцтвом було зареєстровано власниками в Бюро технічної інвентаризації, про що витяг № 5374462 від 10 листопада 2004 р. (арк. справи 16).

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності СПД ОСОБА_7 від 17 травня 2016 р., ринкова вартість вищезазначеної квартири станом на дату оцінки складає 79 736,00 гривень без ПДВ (арк. справи 20-38).

Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина у вигляді належної їй 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцеві на підставі вищезазначеного Свідоцтва про право власності на житло.

Після смерті ОСОБА_4 її чоловік ОСОБА_6 прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом в порядку частини третьої статті 1268 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з довідкою Департаменту реєстраційних послуг від 28.04.2016 № 1213 (арк. справи 14), ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, з 12 січня 1977 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4. Разом з нею були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Отже, оскільки ОСОБА_6 постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від неї, тому він вважається таким, що прийняв спадщину.

Разом із тим, за життя ОСОБА_6 не оформив та не зареєстрував своє право власності на спадкове майно належним чином.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 11 липня 2015 р., актовий запис № 4906 (арк. справи 12).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належала останньому на підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності (1/2 частина) та в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_4 (1/2 частина).

Позивач ОСОБА_2 є племінницею померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_4, а саме донькою брата померлої ОСОБА_4, що підтверджується такими документами: свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2, виданим Будинком урочистої реєстрації шлюбу міста Запоріжжя, актовий запис № 3535 від 20 листопада 1974 року, згідно з яким ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_4, внаслідок чого дружина змінила прізвище на ОСОБА_4 (арк. справи 6); свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3, виданим відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м. Запоріжжя 10 липня 1987 р., актовий запис № 599, згідно з яким батьком позивача зазначений ОСОБА_9 (арк. справи 7); свідоцтвами про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_4, виданим Орджонікідзевським ЗАГС м. Запоріжжя 6 липня 1951 р., актовий запис № 1673, та ОСОБА_5 серії НОМЕР_5, виданим Орджонікідзевським р/б ЗАГС 26 жовтня 1972 р., актовий запис № 1677, з яких вбачається, що батьками зазначених осіб є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (арк. справи 8, 9).

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

За вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_2 23 квітня 2016 р. звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 8/2016 (арк. справи 65-134).

Проте, постановою вказаного нотаріуса від 26 квітня 2016 р. у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) позивачеві було відмовлено з тих підстав, що нотаріусу не надано заповіт та документи, що підтверджують родинні стосунки між нею та ОСОБА_6 (арк. справи 119).

Окрім позивача ОСОБА_2 інші спадкоємці майна, що залишилося після смерті ОСОБА_6 відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Таким чином, інші особи, крім позивача, до спадкоємства не закликаються.

Як свідчить довідка Департаменту реєстраційних послуг № 04-19/5-1584 від 18 липня 2016 р. ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 22 серпня 2006 р. по теперішній час.

Крім того, як пояснили у судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13, ОСОБА_2 дійсно більше п'яти років проживала разом з ОСОБА_6 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Подружжя ОСОБА_4 відносилося до неї як до рідної доньки. З рідною матір'ю в ОСОБА_2 склались складні стосунки, тому вона мешкала разом з тіткою ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_6 Спочатку померла тітка ОСОБА_4, після смерті якої ОСОБА_2 залишилась проживати разом з ОСОБА_6 та доглядала його до смерті.

У позовній заяві ОСОБА_2 просить встановити факт її сумісного проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 з 2006 р. по день його смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_6

Враховуючи роз'яснення, надані у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 р. (зі змінами та доповненнями), вказаний позивачем факт суд вважає за можливе встановити в межах розгляду даної справи позовного провадження, оскільки вимоги про встановлення факту, про який просить позивач, пов'язуються із наступним вирішенням спору про право, зокрема, про право власності в порядку спадкування.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Оскільки в заявника відсутні необхідні документи на підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, внаслідок чого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд, з урахуванням обставин, встановлених у судовому засіданні, показань свідків, вважає за можливе встановити даний факт.

Таким чином, ОСОБА_2 є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_6

В цей же час, оскільки померлий ОСОБА_6 не зареєстрував за життя своє право власності на ? частину квартири, яку успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_4, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на спадкове майно.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

В даному випадку ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадщини. Однак, за відсутності умов для одержання в приватного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину (відсутність реєстрації права власності за померлою особою), ОСОБА_2 позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права позивача.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності внаслідок чого за нею слід визнати право власності в порядку спадкування за законом квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з серпня 2006 року по день смерті ОСОБА_6, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_6.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19 липня 2016 р.

Повний текст рішення виготовлено 22 липня 2016 р.

Суддя А.В. Шалагінова