Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Бабченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління юстиції м. Києві про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна посилаючись на те, що у 1980 році вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 та протягом 7 років проживали разом за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство, набували спірне майно та турбувались один про одного, а також про членів родини: її доньку від першого шлюбу - ОСОБА_4 та матір чоловіка, яка мала психічне захворювання (шизофренію). У 1986 році розірвали шлюб, для отримання квартири, однак фактично залишились проживати однією сім`єю. 11 березня 1988 року, після отримання ОСОБА_3 квартири по вул. Бальзака в м. Києві, знову зареєстрували шлюб і продовжили проживати однією сім`єю. Після розлучення 30 жовтня 1992 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 продовжили проживати разом та вели спільне господарство. У 1997 році ОСОБА_3 оформив на позивача заповіт. В цей час займались спільним бізнесом - купівля-продаж автомобілів. За певний прибуток, від зазначеної комерційної діяльності, була придбана квартира в м. Києві по вул. Т. Драйзера. Також були розміщені кошти в банківських установах: Платінум банк, ПриватБанк, Імекс Банк, Юнікс Банк та інших. У 2008 році ОСОБА_3 повторно склав на позивача заповіт. У 2012 році, за спільні кошти, була придбана квартира АДРЕСА_2, де проживали разом як сім`я. Коли ОСОБА_3 хворів позивач турбувалась про його здоров`я, доглядала його. За її кошти були придбані металеві грати на вікна в оселі, встановлені металеві двері та замки на них. Загалом, для здійснення ремонту нею було витрачено більше 28000 грн. Також позивач та ОСОБА_3 спільно займались медичною практикою, що також приносило прибуток. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Витрати на його поховання були здійсненні одноособово ОСОБА_2 Як свідченні сімейних стосунків та ведення спільного бюджету, ОСОБА_3 були розміщені грошові кошти на банківських рахунках у розмірі 80000 грн. та 40000 грн., на ім`я позивача. Після смерті чоловіка, позивач подала заяву до Десятої київської державної нотаріальної контори про відкриття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не було надано доказів на підтвердження права на спадщину за законом. Тому позивач просить встановити факт проживання з ОСОБА_3 однією сім`ю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на ? частину майна: квартири АДРЕСА_2; грошового вкладу від 17.12.2012 року у «Приват банку» в сумі 40000 грн.; грошового вкладу від 01.04.2013 року у «Приват банку» в сумі 40000 грн.; грошового вкладу від 01.04.2013 року у «Приват банку» в сумі 4785,5 грн.; грошового вкладу від 24.12.2012 року у «Імекс банку» в сумі 20000 грн.; грошового вкладу від 01.04.2013 року у «Імекс банку» в сумі 50000 грн.; грошового вкладу від 01.04.2013 року у «Імекс банку» в сумі 20000 грн.; грошового вкладу від 28.04.2013 року у «Platinum Bank» в сумі 10000 грн.; грошового вкладу від 28.04.2013 року у «Platinum Bank» в сумі 10000 грн.; грошового вкладу від 02.08.2013 року у «Юнекс банку» в сумі 20894,85 грн., а також стягнути судові витрати з відповідача.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просять суд встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину майна, а саме: квартири АДРЕСА_2, грошового вкладу від 17.12.2012 року у «Приват Банк» в сумі 40000 грн.; грошового вкладу від 01.04.2013 року у «Приват Банк» в сумі 40000 грн.; грошового вкладу від 01.04.2013 року у «Приват Банк» в сумі 40000 грн. 4785 грн. 50 коп.; грошового вкладу від 24.12.2012 року у «Імекс Банк» в сумі 20000 грн.; грошового вкладу від 01.04.2013 року у «Імекс Банк» в сумі 50000 грн.; грошового вкладу від 01.04.2013 року у «Імекс Банк» в сумі 20000 грн.; грошового вкладу від 28.04.2013 року у «Platinum Bank» в сумі 10000 грн.; грошового вкладу від 28.04.2013 року у «Platinum Bank» в сумі 10000 грн.; грошового вкладу від 02.08.2013 року у «Юнекс банк» в сумі 20894 грн. 85 коп.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав його недоведеності.

Третя особа в судове засідання не з»явилась про день, час та місце розгляду повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.166).

ОСОБА_2 є рідною дочкою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.181).

29.05.2013 року померлий склав заповіт, відповідно до якого все своє майно рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що він матиме право за законом і що мені належатиме на день смерті заповів ОСОБА_2, що підтверджується копією заповіту (а. с. 180 зворот).

Після смерті ОСОБА_3 Десятою Київською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 690/2013 щодо його майна.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що спадкова маса складається з наступного майна, а саме: квартири АДРЕСА_2, грошового вкладу від 17.12.2012 року у «Приват Банк» в сумі 40000 грн.; грошового вкладу від 01.04.2013 року у «Приват Банк» в сумі 40000 грн.; грошового вкладу від 01.04.2013 року у «Приват Банк» в сумі 40000 грн. 4785 грн. 50 коп.; грошового вкладу від 24.12.2012 року у «Імекс Банк» в сумі 20000 грн.; грошового вкладу від 01.04.2013 року у «Імекс Банк» в сумі 50000 грн.; грошового вкладу від 01.04.2013 року у «Імекс Банк» в сумі 20000 грн.; грошового вкладу від 28.04.2013 року у «Platinum Bank» в сумі 10000 грн.; грошового вкладу від 28.04.2013 року у «Platinum Bank» в сумі 10000 грн.; грошового вкладу від 02.08.2013 року у «Юнекс банк» в сумі 20894 грн. 85 коп.

Звертаючись до суду з позовом позивач просить суд встановити факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_3 з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на 1/2 частину спадкового майна, як майна яке було придбано під час перебування у фактичних шлюбних стосунках.

В обґрунтування своїх вимог позивач просила суд допитати свідків.

Свідок ОСОБА_8, яка є дочкою подруги позивача, в судовому засіданні пояснила, що приблизно з 1990 року її батьки постійно спілкувались з померлим та ОСОБА_1 Вони були розлучені, але проживали однією сім»єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, їздили разом відпочивати. Позивач з померлим мали спільний бізнес, але офіційно не були зареєстровані. Крім цього, позивач працювала бухгалтером, але вона не знає де саме. Спірну квартиру померлим разом з позивачем придбали за спільні кошти.

Свідок ОСОБА_9, яка є сусідкою з 2012 року по будинку, в судовому засіданні пояснила наступне. Померлий та ОСОБА_1 придбали квартиру на Краківській та разом робили ремонт. Відносини між ними вона бачила, як відносини між чоловіком та дружиною. Знає, що вони були розлучені, але проживали разом як чоловік та жінка.

Свідок ОСОБА_10, яка є сусідкою дочки позивача, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 з померлим проживала цивільним шлюбом все життя. До дочки позивача померлий завжди відносився як до своєї рідної дочки. Померлий та позивач мали спільний бізнес і грошей у них завжди було багато. Проживаючи разом без реєстрації шлюбу вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Знає зі слів позивачки, що померлий все своє майно заповідав їй.

Свідок ОСОБА_4, яка дочкою позивача, в судовому засіданні пояснила. Померлий та її мати одружились коли їй було 1,5 роки. Померлого вона називала батьком. У батька була дочка, з якою він не спілкувався. Її батьки розлучились, але продовжували проживати разом однією сім»єю. Батьки мали спільний бізнес: займались продажем машин, надавали брокерські послуги, а з 2004 року почали займались нетрадиційною медициною. Вклади в банках були як у померлого так і у матері. Їздили разом відпочивати, але вона не пам»ятає куди саме.

За клопотанням відповідача в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_11, який є двоюрідним братом померлого, в судовому засіданні пояснив. В 1980 році позивач та померлий одружились. Після розірвання шлюбу, останні 25 років померлий не жив з позивачем однією сім»єю, з який 10 років померлий прожив зі своєю сестрою по вул. Героїв Севастополя. В 2012 році померлий придбав квартиру за власні кошти, зробив в ній ремонт. Позивач з ним не жила однією сім»єю, вона проживала в приватному будинку неподалік від нього. Померлого бачив 1 раз на 2-3 місці, по телефону спілкувався частіше - 1 раз в місяць. До нього в гості завжди приходив один. Приблизно в травні 2013 року він спілкувався з померлим. Останній запропонував йому, щоб він залишив йому все своє майно, але він відмовився та запропонував йому, залишити майно своїй дочці. Після розмови з ним померлий за його рекомендацією залишив заповіт на свою дочку.

Свідок ОСОБА_12, яка є дочкою друга померлого, пояснила. Померлого вона знає з 1996 року. Позивачку бачила декілька разів коли вона приїжджала до нього в квартиру по вул. Героїв Севастополя, де померлий прожив з 1996 року по 2012 рік. Спільного бізнесу у позивача з померлим не було. З 1996 року позивач разом з померлим ніколи не їздила відпочивати. Після покупки квартири померлий став себе погано почувати. Останні 6 місяців позивач проживала в квартирі померлого. Квартира на Краківській були придбана померлим за власні кошти, які складалися з грошей від продажу квартири, пенсії та депозитних вкладів. Ремонт в квартирі померлий також зробив за власні кошти. Заповіт померлим було написано у нотаріуса, оригінал якого він передав їй. Після смерті ОСОБА_3 вона передала даний заповіт його брату.

Крім цього, в якості доказів проживання однією сім»єю позивачем також до матеріалів справи додано ряд письмових доказів, а саме: договір про надання представницьких та інших необхідних послуг при організації та проведенні поховання померлого (т.1 а.с.14), додаток до договору-замовлення № 8.35056К (т.1 а.с.117), довідка на одержання праху (т.1 а.с.118), два заповіти, які були складені на її ім»я від 07.05.1997 року та від 28.03.2008 року (т.1 а.с.20,21), гарантійний договір на виконання робіт № 133-100/12 від 19.09.2012 року (т.1 а.с.23-26), договір № 2011013 від 20.10.2013 року (т.1 а.с.27-28), квитанції про сплату за житлово-комунальні послуги (т.1 а.с.120, 132). Всі ці докази жодним чином не підтверджують факту сумісного проживання померлого та позивача однією сім»єю. Договір № 2011013 від 20.10.2013 року взагалі укладений вже після смерті ОСОБА_3

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Тобто, поняття сім'ї дається через формулювання її ознак, головною з яких є наявність між її членами взаємних прав та обов'язків, що зумовлені їхнім спільним проживанням.

ППВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», пунктом 20 роз»яснено, що при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ним склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З врахуванням показів свідків, письмових доказів по справі, суд вважає не доведеним факт спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 01.09.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Що стосується визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спадкового майна, як майна яке є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма статті 60 СК України може бути застосована лише, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши та надавши оцінку доказам суд вважає, що підстав для задоволенні позову немає.

Саме про таке застосування норм статей 57, 60 СК України зазначено в постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року, 25 листопада 2015 року та 16 грудня 2015 року.

Відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 57, 60, 74 СК України, ППВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Головне управління юстиції м. Києві про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу та поділ майна відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О.Яровенко