Головуючий суду 1 інстанції - Шкиря В.М.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 417/2654/16-ц
Провадження № 22ц/782/569/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - Луганської В.М.,

суддів: Коновалової В.А.,Фарятьєва С.О.

за участю секретаря Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 17 червня 2016 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до начальника Марківського відділу поліції головного управління національної поліції України Ковтун Юрія Олексійовича про проведення повторного розгляду заяви повідомлення про злочин проникнення в житлове приміщення, та знищення недостовірної інформації у справі,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Марківського ВП ГУНП та її начальника Ковтун Юрія Олексійовича про проведення повторного розгляду заяви повідомлення про злочин проникнення в житлове приміщення та знищення недостовірної інформації у справі.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 17 червня 2016 року у відкритті провадження у зазначеній цивільній справі було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 17 червня 2016 року скасувати, оскільки вважає, що ухвала є незаконною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи позивачу у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що фактично позивач не згоден з висновками розслідування його заяви - повідомлення про злочин проникнення в житлове приміщення ОСОБА_2 від 16.02.2016 року, та що в даному випадку така заява підлягає розгляду в порядку кримінального провадження.

Проте, такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам процесуального права.

Згідно ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст.17), ГПК України (статті 1,12), КПК України або КУпАП віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

В п. 4.2 рішення Конституційного суду України від 23.05.2001 року № 6- рп/2001 по справі щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України, передбачено, що відповідно до статті 1 Кримінально-процесуального кодексу України діяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури, суду щодо порядку провадження у кримінальних справах регламентується цим Кодексом, а кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Зі змісту позовної заяви, з якою позивач звернувся до суду, вбачається, що у позові позивач зазначає вимоги, які підлягають розгляду за різними видами судочинства, а саме: визнати право позивача порушувати провадження в суді в цивільних справах, обов'язок відповідача провести повторний розгляд заяви - повідомлення про злочин проникнення в житлове приміщення позивача від 16.02.2016 року № 160, зобов'язати відповідача знищити недостовірну інформацію про соціальну небезпечність ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Главою 26 КПК України врегульовано порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора, ухвал слідчого судді тощо.

Разом з тим, із тексту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 просить знищити недостовірну інформацію про його соціальну небезпечність. Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вимоги про спростування недостовірної інформації, підлягають розгляду за нормами ЦПК України та не надав оцінки чи відповідає в цій частині позовна заява вимогам статті 119 ЦПК України.

За таких обставин, судом першої інстанції не виконано процесуальні дії, передбачені ст. 121 ЦПК України, зроблено передчасні висновки щодо відмови у відкритті провадження по справі в повному обсязі, чим порушено право позивача на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

У відповідності зі ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Таким чином, оскільки суддею порушено порядок вирішення питання щодо відкриття провадження по справі, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 311, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 17 червня 2016 року скасувати, справу направити в суд першої інстанції для вирішення питання у встановленому законом порядку.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: