Справа № 735/917/15-ц Провадження № 22-ц/795/315/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Грушко О. П. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіГубар В.С.,
суддів:Висоцької Н.В., Позігуна М.І.
при секретарі:Халимон Т.Ю.
за участю:позивача ОСОБА_5, державного виконавця Ленька А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Малого приватного підприємства «Простір», ОСОБА_6, ОСОБА_7, Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, ТОВ «Чернігівторг», Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання права власності на майно, визнання прилюдних торгів з продажу рухомого майна недійсними та відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсними електронні торги, проведені 22.09.2014 року державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України з продажу майна, арештованого 14.03.2014 року в АДРЕСА_1, а саме: системний блок LG, монітор Samsung Sync Master 740N, принтер Canon Е158200, блок безперебійного живлення BNT-600А, монітор LG FLATRON L1953S, багатофункціональний пристрій SP 1100S/Aficio SP 1100S, факс Panasonic KX-ET 932.

Скасовані акти про проведення електронних торгів від 17 листопада 2014 року, затверджені начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області Палигіним О.П. про продаж вищевказаного майна.

Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебуває зведене виконавче провадження № 816А/2 з виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості з МПП «Простір», розпочате згідно постанови про об'єднання виконавчих проваджень від 30.09.2013 року. В ході здійснення виконавчих дій державними виконавцями накладено арешт на все майно та кошти боржника, у зв'язку з чим 23.12.2013 року в.о. директора МПП «Простір» ОСОБА_13 направлено вимогу державного виконавця про прибуття до відділу примусового виконання рішень, надати достовірні відомості про доходи та майно підприємства, рахунки в банківських та фінансових установах, письмові пояснення з приводу невиконання судових рішень, касову книгу, книгу обліку основних засобів та копії правовстановлюючих документів та технічної документації на майно. Проте, як вказує апелянт, вказана вимога державного виконавця керівником МПП «Простір» виконана не була. Тому 14.03.2014 року державним виконавцем разом з представниками суб'єкта оціночної діяльності та торговельної організації здійснено виїзд за місцем знаходження - АДРЕСА_1.

Апелянт зазначає, що у зв'язку з тим, що необхідні документи т.в.о. МПП «Простір» ОСОБА_13 надані не були, стягнення за виконавчими документами було звернуто на майно МПП «Простір», що знаходилось в його приміщенні, про що був складений акт про опис і арешт майна боржника.

Апелянт не погоджується з твердженням ОСОБА_5 про належить на праві особистої власності арештованого майна, оскільки такі твердження спростовуються запереченням на оцінку арештованого майна, поданим до відділу примусового виконання рішень керівником МПП «Простір».

Як вказує апелянт, надані позивачем видаткова накладна, товарний чек та договір оренди обладнання не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог оскільки вказані документи не є правовстановлюючими та були виготовлені, на думку апелянта, вже після реалізації арештованого майна, проте судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі факт того, що арештоване майно не належить ОСОБА_5.

Тому апелянт вважає, що позивач ОСОБА_5 та боржник МПП «Простір» надають неправдиву інформацію щодо спірного майна з метою ухилення від виконання судових рішень.

В письмових запереченнях ОСОБА_5 просить відхилити апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що відповідачами достовірність наданих ним письмових документів не спростована і не надано доказів належності спірного майна МПП «Простір».

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали даної справи та матеріали справи № 735/123/15-ц, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Перевіряючи доводи скарги, апеляційним судом встановлені наступні обставини справи.

На виконанні у державного виконавця ДВС головного управління юстиції у Чернігівській області знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження про стягнення з МПП «Простір», директором якого натепер є ОСОБА_5, заборгованості за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.ж10.2012 року на користь виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності; за рішенням Коропського районного суду від 03.04.2013 року на користь Леонт»єва В.А.; рішенням Коропського районного суду від 03.04.2013 року на користь держави; за рішенням Коропського районного суду від 02.09.2013 року на користь ОСОБА_6; за наказом господарського суду Чернігівської області на користь ТОВ «Чернігівторг».

У зв'язку з тим, що боржник в строк, встановлений державним виконавцем, виконавчий документ добровільно не виконав, було розпочато його примусове виконання.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що державною виконавчою службою було накладено арешт на майно, що не належить особі, яка є боржником у даному виконавчому провадженні. Доказів відчуження спірного майна ОСОБА_5 МПП «Простір» відповідачем не надано.

Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, з огляду на таке.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих ЦК України,Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав; інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у статті 16 ЦК України, згідно з пунктом 2 частини другої якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним.

У випадку проведення торгів на виконання рішення суду про стягнення заборгованості при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушень встановлених законодавством правил проведення торгів застосовувались загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна, тобто норми Закону України № 606-XIX «Про виконавче провадження» та Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5.

Вказаний порядок визначає не тільки процедуру безпосередньо самих торгів, але й процедуру передачі майна на реалізацію, підготовки до проведення торгів.

Так, відповідно до вказаного порядку організатор торгів - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Як вбачається з матеріалів справи, на час проведення оспорюваних торгів їх організатором було ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Відповідно до п.п. 2-4 Розділу ІІ Порядку передачу майна на реалізацію, перевірку законності його вилучення для реалізації здійснює державна виконавча служба.

Згідно п.п. 1-2 Розділу VI Порядку: Після закінчення електронних торгів на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів по лоту у день проведення таких електронних торгів або не пізніше наступного робочого дня. Система у день проведення електронних торгів або не пізніше наступного робочого дня розміщує аналогічний протокол електронних торгів по лоту з повною інформацією про переможця електронних торгів в Особистому кабінеті переможця. Протокол електронних торгів роздруковується переможцем електронних торгів із Особистого кабінету, підписується та передається особисто або через представника Організатору або надсилається засобами зв»язку на поштову адресу Організатора.

Відповідно до п.п. 1-2 Розділу VIІІ Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п»яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги або акт про реалізацію предмета іпотеки і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Апеляційним судом встановлено, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС головного управління юстиції у Чернігівській області був накладений арешт на майно боржника в АДРЕСА_1, про що був складений акт від 14 березня 2014 року. Проте, арештоване майно за цією адресою знаходилось у ТОВ «ТП» «СВІт», а не у боржника МПП «Простір». Зазначені обставини в апеляційному суді відповідачем не спростовані.

На підставі акту від 21 березня 2014 року арештоване майно було вилучено і передано на відповідальне зберігання ОСОБА_14 (а.с. 164).

22.09.2015 року ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції були проведені електронні торги щодо реалізації арештованого майна, крім системного блоку Менте та клавіатури КВ 1808, що підтверджується актами про проведення електронних торгів (а.с. 32-35) та протоколами проведення електронних торгів (179-195).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що державною виконавчою службою було накладено арешт на майно, що не належить особі, яка є боржником у виконавчому провадженні, враховуючи наступне.

Як зазначено в п.30 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів. У зв'язку із цим позов про визнання публічних торгів недійсними, пред'явлений особою, права і законні інтереси якої не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, і обґрунтовані такими обставинами позовні вимоги власника про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають.

У разі наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець. Отже, після цього майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує судового рішення, для виконання якого такі торги були проведені.

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року( з наступними змінами) такі не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно - правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Відповідно до положень указаних правових норм, державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір.

Правила ж проведення реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів визначені Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, та за яким прилюдні торги - продаж майна, за яким його власником стає покупець, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі - продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог,які встановлені ч.ч.1-3 та 6 ст.203 ЦК України (ч.1ст.215 цього Кодексу).

Згідно вимог ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 2, 3 та 4 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З дослідженого апеляційним судом оригіналу договору оренди обладнання від 03 лютого 2014 року, укладеного між орендодавцем ОСОБА_5 та орендатором ТОВ «ТП» «СВІт» убачається, що орендодавець надав в строкове платне користування орендареві спірну комп»ютерну та офісну техніку. Виходячи з положень ст.ст.627, 204 ЦК України зазначений договір є чинним і його недійсність відповідачем не доведена у суді першої інстанції і не підтверджена під час розгляду справи в апеляційному суді.

З досліджених апеляційним судом оригіналів видаткової накладної від 15 січня 2013 р. та товарного чеку від 05 вересня 2013 р. убачається, що ОСОБА_5 придбав спірну офісну та комп»ютерну техніку, яка є предметом спору у цій справі. Зазначені документи у відповідності до ст.ст.58,59 ЦПК України є належними і допустимими доказами у цій справі і на спростування цих документів відповідачем не надано доказів у суді першої інстанції і не представлено апеляційному суду.

Зазначені вище документи підтверджують факт, що на момент накладення арешту спірне майно належала ОСОБА_5 та було передано ним в оренду ТОВ ТП «СВІт».

Зважаючи, що згідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, апеляційний суд відхиляє аргументи апелянта про те, що зазначені документи виготовлені після арешту і вилучення спірного майна у ТОВ «ТП» «СВІт».

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що на момент складання акту опису і арешту спірного майна, позивач ОСОБА_5 не являвся директором МПП «Простір» і при здійсненні опису та складанні акту арешту майна, належного позивачу, державними виконавцями не в повному обсязі був встановлений обсяг майна боржника.

Відтак, апелянтом будь-яких належних та допустимих доказів, у розумінні ст. 60 ЦПК України, на спростування доказів позивача не надано, питання щодо недостовірності таких ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не ставилось та не доведено, що позивач ОСОБА_5 передав спірне майно боржникові по зведеному виконавчому провадженню МПП «Простір».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції і не впливають на вирішення спору по суті. Твердження апелянта що арештоване і вилучене майно належить МПП «Простір» враховуючи місцезнаходження підприємства, не підтверджують законність продажу неналежного МПП «Простір» майна і не можуть бути підставою для відмови позивачеві у задоволенні його вимог.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що державною виконавчою службою було накладено арешт на майно особи - ОСОБА_5, який не є божником у виконавчому провадженні, а отже реалізація належного ОСОБА_5 майна на електронних торгах, проведених 22.09.2014 р., не може бути визнана правомірною.

Сукупність обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм надана вірна юридична оцінка. Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області - відхилити.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: