АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Антоненко Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року в справі за скаргою ОСОБА_2, зацікавлена особа ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Чорного В.В. та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.03.2016 за ВП №25446930. Просив зобов'язати ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві зняти арешт та заборону відчуження арештованого майна боржника.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.10.2016 в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення скарги в повному обсязі. Посилається на те, що ухвала постановлена без повного дослідження доказів з порушенням норм матеріального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що про наявність заборгованості державний виконавець боржника не попередив, наклав арешт на оскаржувану суму заборгованості, не зважаючи на те, що виконавче провадження було закрите в 2015 році у зв'язку з виконанням.

Сторони в судове засідання не з'явилася, хоча були повідомлені про час та місце слухання справи. На підставі викладеного та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Справа № 756/5492/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/14774/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для скасування арешту з майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оскільки заборгованість не сплачена.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вище стоячої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до частини першої статті 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження»рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 24.07.2000 Мінським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2858, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.07.2000 до її повноліття, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян (а. с. 8). 15.03.2016 державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП № 25446930(а. с. 15-16). Станом на даний час загальна заборгованість заявника по аліментам за період з 14.07.2000 по 24.04.2014 з урахуванням доходів за підприємницьку діяльність складає 203 795,00грн., що підтверджується довідкою розрахунком державного виконавця від 01.06.2016, заборгованість по неустойці( пені) складає 700 792,00 грн. (а. с. 55). Оболонським УП ГУНП у м. Києві відкрито кримінальне провадження № 0000181 від 07.07.2015 за фактом не виплати аліментів боржником ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 ККУ, в ході якого установлено, що ОСОБА_2 злісно ухилявся від примусового виконання рішення суду (а. с. 57).

ОСОБА_2, зазначаючи, що всупереч вимог чинного законодавства постанова заявнику ненаправлялася та не було надано строку для самостійного виконання рішення, а тому звернувся до суду із відповідною скаргою.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з статті 14 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів влади, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, державний виконавець зобов'язаний здійснити всі необхідні дії для виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом.

У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на аробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, у разі відсутності заборгованості із сплати аліментів адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, повертають постанову державного виконавця про стягнення аліментів органу державної виконавчої служби з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу утриманих сум аліментів. У разі, якщо утримані суми аліментів стягувачу не перераховані, державний виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, роз'яснює йому права, встановлені частиною першою статті 87 цього Закону, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що державним виконавцем визначається розмір заборгованості із сплати аліментів та вчиняються усі необхідні дії для її погашення.

Матеріали справи свідчать, що у ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві знаходиться на виконанні виконавчий лист № 2-2858, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.07.2000 до її повноліття, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян. 15.03.2016 державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП № 25446930(а. с. 15-16).

Враховуючи, що при розгляді справи в суді першої інстанції не було доведено, що при відкритті зазначеного вище виконавчого провадження державний виконавець порушив вимоги діючого законодавства колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні скарги правильними.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавче провадження було закрите в 2015 році у зв'язку з виконанням є необґрунтованими, оскілки постанову про закінчення виконавчого провадження було скасовано, та те, що наявна непогашена заборгованість у боржника щодо сплати аліментів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що про наявність заборгованості державний виконавець боржника не попередив не є підставою для зміни або скасування ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303,304,312,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Н.О.Антоненко