Справа № 452/19/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"11" березня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого - судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

його представника-адвоката Куцалаби Г.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

її представника-адвоката Бороди В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 04.01.2016 року пред`явив позов до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, а саме зменшення розміру стягуваних аліментів з 1600 грн. до 800 грн. на місяць.

У обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області ухвалено стягувати з нього у користь ОСОБА_2 аліменти на двох дітей в розмірі 800 грн. на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму залежно від віку дитини щомісячно, починаючи з 10.12.2012 року і досягнення дітьми повноліття.

Під час розгляду вказаної справи він, позивач, неправильно зрозумів яку суму аліментів йому потрібно буде сплачувати на утримання дітей, вважав, що мова йде про 800 грн. на обох дітей, а не на кожну дитину, як зазначено в рішенні, і тому не висловлював свого заперечення.

Протягом усього часу йому було складно виконувати рішення суду, перебуваючи безробітнім і не отримуючи ніяких доходів у вигляді заробітної плати, натомість відповідач зареєстрована приватним підприємцем і є директором приватної швейної майстерні та її матеріальне становище є кращим, ніж його, позивача.

На даний час його заборгованість становить 34 100 грн. і він не має можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі, в якому вони були встановлені рішенням суду.

Під час судового розгляду позивач та його представник у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач позов не визнала, у його заперечення посилалася на те, що з моменту ухвалення рішення позивач сплачував аліменти у розмірі набагато меншому ніж встановлено судовим рішенням, що призвело до значної заборгованості. Вона хоча працює, однак коштів на утримання дітей їй не вистачає, оскільки сама повністю їх утримує, її заробітна плата становить від 1500 грн. до 2000 грн. на місяць, старша дочка розпочала навчання у коледжі, крім цього за декілька місяців їй виповниться 18 років, натомість молодша дочка цього року буде вступати до навчального закладу у зв`язку. Відповідач, має можливість сплачувати аліменти, оскільки він їздить періодично за кордон, крім цього у 2015 року він набув у власність в порядку спадкування житловий будинок, а також їй відомо, що у нього знаходився вклад в банку на суму 20 тис. доларів США.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2012 року задоволено вбачається, що суд ухвалив позв стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , 1998 року народження та ОСОБА_4 , 2000 року народження у розмірі 800 грн. на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму залежно від віку дитини щомісячно, починаючи з 10 грудня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття.

Із постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 березня 2013 року відомо, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист, виданий 23.01.2013 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в розмірі 800 грн. на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму залежно від віку дитини щомісячно, починаючи з 10.12.2012 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 7).

Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Досліджуючи майновий стан сторін, суд встановив таке.

Із відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утримання податків та довідки, виданої Управлінням Пенсійного фонду в м. Самборі та Самбірському районі, відомо, що у ОСОБА_1 відсутні доходи за ІІ квартал 2015 року та станом на 11.11.2015 року він не знаходиться на обліку в управлінні та не отримує пенсії ( а. с. 9, 10).

Із розрахунку по аліментах вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 по аліментах з 10 грудня 2012 року по 1 жовтня 2015 року складає 34 100 грн., сума сплачених аліментів складає 21 300 грн. ( а.с 8).

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців видно, що ОСОБА_2 зареєстрована приватним підприємцем, її діяльність пов`язана із ремонтом інших побутових виробів і предметів особистого вжитку, однак це не свідчить про те, що на даний час її матеріальний стан кращий ніж у позивача ( а.с.11-12).

Однак, позивачем не наведено жодних доказів щодо зміни його матеріального становища чи сімейного стану з моменту прийняття рішення про стягнення аліментів, оскільки на той час він ніде не працював як і не працює тепер, сімейний стан його також не змінився, інших осіб на своєму утриманні він не має, водночас він не навів доказів стосовно зміни матеріального становища відповідача, котра на момент прийняття рішення про стягнення аліментів вже була зареєстрована як фізична особа-підприємець та отримувала дохід від такої діяльності.

Із довідки від 25 лютого 2016 року відомо, що ОСОБА_3 є студентом денної державної форми навчання Комунального закладу Львівської обласної ради «Самбірський педагогічний коледж імені Івана Филипчака» ( а.с. 25).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ураховуючи наведене, а також те, що позивач не подав жодних доказів на підтвердження обставин щодо зміни його матеріального чи сімейного стану, а також щодо зміни матеріального чи сімейного стану одержувача аліментів. Крім цього дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягне повноліття, що тягне за собою припинення стягнення аліментів, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, та може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя