Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/5435/13-ц

Ім`ям України Провадження № 2/200/1648/16

22 червня 2016 року м. Дніпропетровськ

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.,

при секретарі - Козловій Ю.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , третя особа - Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та виділення частки майна у натурі, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_5 , Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання заповіту недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , у лютому 2005 року, звернулася до суду із позовом до відповідача - ОСОБА_5 , визначивши третьою особою на стороні відповідача ОСОБА_3 , в якому прохала визнати за нею право власності на Ѕ частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_7 та усунути перешкоди в користуванні її майном (т. 1, а.с. 4-5).

В подальшому, позивач ОСОБА_1 зверталася до суду з кількома уточненими позовами. В останній редакції від 26 листопада 2015 року вона прохала визнати за нею право власності на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 , виділити їй в натурі ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з квартири АДРЕСА_1 з наступними приміщеннями в житловому будинку літ.А-2: 1-4+1-6 (3,5 кв.м) - передпокій;1-7 (22,8 кв.м) - обладнати під кухню-їдальню (об`єднання приміщення електрифікованої кухні і житлової кімнати в єдину кухню-їдальню); 1-5 (5,5 кв.м) - обладнати під санвузол (встановити унітаз); підвал під частиною приміщення квартири АДРЕСА_1 ; разом 31,8 кв.м; надвірні споруди та будівлі ј вимощення І; ј споруд І+ІІ; ринкова вартість квартирі АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами І співвласника ј частки - 262977 грн. та усунути перешкоди в користуванні ј частиною домоволодіння АДРЕСА_1 , виділити їй в натурі ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з квартири АДРЕСА_1 з наступними приміщеннями в житловому будинку літ.А-2: 1-4+1-6 (3,5 кв.м) - передпокій; 1-7 (22,8 кв.м) -обладнати під кухню-їдальню (об`єднання приміщення електрифікованої кухні і житлової кімнати в єдину кухню-їдальню); 1-5 (5,5 кв.м) - обладнати під санвузал (встановити унітаз); підвал під частиною приміщення квартири АДРЕСА_1 ; разом 31,8 кв.м; надвірні споруди та будівлі ј вимощення І; ј споруд І+ІІ шляхом вселення в вказану частину домоволодіння (т. 2, а.с. 148-152).

В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що з 05 березня 2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яку, відповідно до заповіту, померлий заповів їй. При зверненні до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 23 грудня 2004 року, постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. На теперішній час вона не може користуватися зазначеним домоволодінням.

03 травня 2005 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому прохала суд визнати заповіт ОСОБА_7 недійсним та визнати за ОСОБА_6 право власності на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 26-30).

13 травня 2013 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_6 , в якому він прохає визнати заповіт його батька ОСОБА_7 недійсним та визнати за ним право власності на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 229-231).

В остаточній редакції зустрічного позову від 25 лютого 2015 року ОСОБА_6 прохав суд визнати недійсним заповіт, що складений від імені ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_1 від 05 вересня 2003 року за реєстром №4-2680, встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним право власності на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є рідним сином ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1985 року. Шлюб між ними було розірвано. На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 01 жовтня 1993 року, який видано на підставі рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради № 910 від 17 вересня 1993 року, домоволодіння АДРЕСА_1 належало наступним особам: Ѕ частина - ОСОБА_5 і Ѕ частина - ОСОБА_7 . Право власності зареєстровано в КП ДМБТІ із записом у реєстраційній книзі № 502 під реєстровим № 115 від 01 жовтня 1993 року. 05 березня 2001 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб із ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Спадкова маса після смерті ОСОБА_7 складається з Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 . Він є спадкоємцем першої черги за законом.

На момент смерті батька він був неповнолітнім і його інтереси представляла його мати, ОСОБА_5 . Зі слів матері йому стало відомо, що вона у шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, але при огляді ксерокопії спадкової справи заява про прийняття спадщини була відсутня. Крім подачі заяви до нотаріальної контори його мати прийняла спадщину фактично, шляхом вступу в управління та розпорядження частиною спадкового майна. Після похорон батька ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали фотоальбом і документи на ім`я ОСОБА_7 . В червні 2005 року з позовної заяви ОСОБА_1 йому стало відомо про те, що за 2 тижні до смерті, ОСОБА_7 склав заповіт, відповідно до якого заповів усе своє майно його дружині ОСОБА_1 . Зазначений заповіт було посвідчено Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 05 вересня 2003 року за реєстром № 4-2680. ОСОБА_7 помер від цирозу печінки і до дня своєї смерті довгий час хворів. З липня 2003 року він фактично не пересувався та не міг тримати в руках навіть ложку. Тому вважає, що заповіт складено не його батьком.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги свого позову в останній редакції підтримали в повному обсязі, прохали їх задовольнити. Не заперечували проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_6 в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті батька на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Представники відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зустрічний позов підтримали, прохали задовольнити в повному обсязі. Первісний позов ОСОБА_1 визнали частково в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті чоловіка на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 . Не заперечували проти задоволення первісного позову в цій частині, в іншій частині - прохали відмовити.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , позов ОСОБА_1 визнав частково в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті чоловіка на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 та не заперечував проти задоволення її позову в цій частині. Вважає, що зустрічний позов ОСОБА_6 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення первісного позову та про задоволення зустрічного позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська № 190/03-70 від 16 червня 2004 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2001 року (т. 1, а.с. 16). ОСОБА_6 є рідним сином ОСОБА_7 від його шлюбу з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (т. 2, а.с. 4). На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, що видано 01 жовтня 1993 року на підставі рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради № 910 від 17 вересня 1993 року, домоволодіння АДРЕСА_1 належить наступним особам: Ѕ частина - ОСОБА_5 і Ѕ частина - ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 11, 12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер (т. 1 а.с. 15). Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 . Ще за життя ОСОБА_7 склав заповіт, який було посвідчено Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 05 вересня 2003 року, за реєстром № 4-2680, згідно з яким все своє майно він заповів своїй дружині ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 155). Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи від 20 листопада 2014 року, підпис від імені ОСОБА_7 у графі підпис заповіту від 05 вересня 2003 року реєстр № 4-2680 виконано не самим ОСОБА_7 , а іншою особою із наслідуванням його справжнього підпису (т. 2 а.с. 65-68).

Згідно з вимогами ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 545 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо заповіт буде визнано недійсним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах. Нормою ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. ОСОБА_1 з 05 березня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , що належала йому на праві приватної власності. За життя ОСОБА_7 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів своїй дружині ОСОБА_1 . Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи, підпис у заповіті не є підписом ОСОБА_7 , у зв`язку з чим суд доходить висновку про визнання даного заповіту недійсним. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина померлого ОСОБА_1 та його син ОСОБА_6 , який на момент смерті батька був неповнолітнім. Після смерті батька неповнолітнього ОСОБА_6 його мати ОСОБА_5 , як законний представник неповнолітнього, фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та розпорядження частиною спадкового майна. Через це, суд вважає за можливе визнати той факт, що ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті його батька ОСОБА_7 та визнати за ним право власності, в порядку спадкування за законом, на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 . Оскільки заповіт померлого ОСОБА_7 слід визнати недійсним, дружина померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_1 має право на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги після смерті її чоловіка, а тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Судові витрати суд стягує із сторін за приписами ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 30, 60, 75-76, 88, 169, 197, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , третя особа - Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та виділення частки майна у натурі - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовних вимог у іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 114 гривень 70 копійок.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_5 , Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання заповіту недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати заповіт від 05 вересня 2003 року реєстр № 4-2680, що посвідчений Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, від імені ОСОБА_7 , - недійсним.

Встановити той факт, що ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 судові витрати у сумі 114 гривень 70 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко