Провадження № 2-2104/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Подобєді О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення пені за прострочення виконання послуги згідно з договором, -

В С Т А Н О В И В:

20.10.2015 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення пені за прострочення виконання послуги згідно з договором.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Між нею та банком було укладено договори банківського рахунку, на підставі яких їй було видано наступні картки: 1) картку для виплат MasterCard № НОМЕР_1) картку Універсальна № НОМЕР_2.

28.08.2015 вона не змогла отримати кошти в банкоматі ПРИВАТБАНК з картки MasterCard № НОМЕР_3, та отримала смс-повідомлення на телефон «на карті обмеження на видаткові операції».

Залишок на рахунках складає: 1) MasterCard № НОМЕР_3 - 79,14 грн.; картка Універсальна № НОМЕР_2 - 84,61 грн.

При зверненні в контакт-центр за телефоном 3700, вона взагалі не змогла зв'язатися з оператором, оскільки така функція була відсутня. Причини блокування її рахунків їй не повідомили.

25.09.2015 вона звернувся із скаргою до відповідача, отриману останнім 28.09.2015. В своїй скарзі вона вимагала банк письмово повідомити її про підстави заблокування (зупинення) фінансових операцій по належному їй банківському рахунку та розблокувати її особисті кошти на рахунках, проте банк її скаргу проігнорував, відповіді досить не надав.

Зазначає, що у зв'язку з блокуванням її рахунків, вона позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на них та належні їй у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Вважає, що працівники банку грубо порушують чинне законодавство України, зокрема, положення статей 1066, 1068, 1074 ЦК України, та умови визначені Умовами та правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті банку та регулюють відносини сторін договору, а саме, п.п. 2.8.1.13.1, 2.1.2.2.2., 2.1.2.2.8.

З наведених підстав просить, зобов'язати відповідача усунути всі перешкоди щодо користування та розпорядження їй власними грошовими коштами у гривні, що знаходяться на поточних рахунках та обслуговуються картками MasterCard № НОМЕР_3, Універсальна № НОМЕР_2 шляхом негайного розблокування зазначених карткових рахунків (поновлення фінансових операцій), та надати їй можливість зняти грошові кошти з карток: 1) MasterCard № НОМЕР_3 - 79,14 грн.; 2) картка Універсальна № НОМЕР_2 - 84,61 грн.

Крім того, посилається на те, що до правовідносин, які виникли між нею та банком, застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів». А тому, враховуючи, що має місце прострочка виконання відповідачем своїх зобов'язань перед нею, просить на підставі ч. 5 ст. 10 вказаного Закону стягнути з відповідача пеню за кожний день прострочення виконання надання послуги у розмірі трьох відсотків її вартості, що відповідно до представленого розрахунку складає 255,84 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в ході розгляду справи проти позову заперечувала, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини своєї неявки свого представника суд до відома не поставив. Представником відповідача надані пояснення по суті спору, відомостями про поважність причини неявки представника відповідача суд не володіє. При таких даних суд знаходить можливим провести розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи і оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України (ЦК), договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 642 ЦК, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

За положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ч.1 ст. 207 ЦК, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до пункту 7.1.2. статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 ЦК за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 ЦК встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1068 ЦК, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Судом встановлено, що 07.04.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір банківського рахунку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до запропонованих банком Умов і Правил надання банківських послуг та Тарифів.

Відповідно до умов вказаного договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я ОСОБА_1 було відкрито картрахунки № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2, та видано відповідні картки: картку для виплат MasterCard № НОМЕР_3 та картку Універсальну № НОМЕР_2.

Відповідно до умов підпункту 2.8.1.13.1 пункту 2.8.1.13, розділу 2.8.2 «Умов та правил надання банківських послуг», розміщених на сайті Банку за адресою: https://privatbank.ua/ua/terms/, клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку (рахунках), за винятком випадків, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до умов підпункту 2.1.2.2.2. пункту 2.1.2.2. розділу 2.1.2 цих Правил карта може використовуватися для будь-яких грошових зарахувань: зарплата, пенсія, аванси, відрядні, стипендія, всіх видів соціальних допомог, а також грошових переказів від родичів та ділових партнерів.

Згідно до умов підпункту 2.1.2.2.8 пункту 2.1.2.2. розділу 2.1.2 цих Правил карта може бути використана Власником для оплати товарів і послуг, отримання / внесення готівкових грошових коштів у банківських установах і через банкомата, для здійснення інших банківських операцій, передбачених Договором. З використанням Картки Клієнт отримує можливість здійснювати операції через віддалені канали обслуговування.

Згідно наявних в матеріалах справи виписок по банківським рахункам слідує, що в період з 06.08.2015 по 16.08.2015 та з 04.07.2015 по 04.09.2015 по картрахунках № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2 здійснювались розрахунково-касові операції.

Як зазначено позивачкою з 28.08.2015 її рахунок № НОМЕР_3 було заблоковано відповідачем. На даний час заблокованими являються обидва рахунки. Станом на час розгляду справи залишок коштів на рахунках складає: по рахунку № НОМЕР_3 - 79,14 грн.; по рахунку № НОМЕР_2 - 84,61 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник зазначили, що будь-яка можливість використати кошти наявні на картрахунках відсутня. Надали суду роздруківки інтернет сторінок з Інтернет сервісу Приват24, яким позивачка користувалася до блокування карток, та на яких відображена інформація про те, що її розпорядження як клієнта по перерахунку залишку грошових коштів банком не виконуються. Крім того, надали роздруківку інтернет сторінок електронної переписки «Допомога Онлайн», в якій наявна інформація про те, що по картам позивачки встановлено обмеження на період проведення службового розслідування, та по його закінченню обмеження будуть зняті автоматично.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи представлені позивачкою письмові докази в їх сукупності, суд знаходить їх достатніми для висновку про те, що на час розгляду справи існують обмеження її прав щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на рахунках № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2.

Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин з боку відповідача суду надано не було, незважаючи на те, що судом витребовувалася інформація про те, чи є заблокованими або були заблокованими та у зв'язку з чим карткові рахунки позивачки - НОМЕР_4 та НОМЕР_5, чи існують інші будь-які обмеження щодо користування позивачкою коштами, які знаходяться на вказаних рахунках та в зв'язку з чим існують ці обмеження.

Письмовий запит суду про витребування доказів був вручений уповноваженому представнику ПАТ КБ «Приватбанк» 09.12.2015, однак на час розгляду справи відповідь на даний запит судом не отримана.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи наведених вище, оскільки права позивачки щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на рахунках № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2 обмежені відповідачем, з боку останнього не зазначено про існування обставин, які за законом надають йому право на таке обмеження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про зобов'язання вчинити певні дії.

В той же час, відповідно до положень ст.ст. 526, 531 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно роз'яснень викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян.

Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Отже, враховуючи, що договір про надання фінансово-кредитних послуг, укладений між сторонами для задоволення власних побутових потреб позивачки, відповідачем внаслідок обмеження прав позивачки щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на рахунках № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2, построчено надання послуг щодо розрахунково-касового обслуговування клієнта, з останнього на користь позивачки підлягає стягненню пеня відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно наведеного позивачкою розрахунку розмірі пені складає 255,84 грн.

Вказаний розрахунок відповідачем у своїх запереченнях не оспорений, детально аргументований, а тому приймається судом.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки і в частині стягнення пені за прострочення виконання послуги згідно з договором, відповідно позов належить задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.ст. 207, 526, 530, 612, 634, 641, 642, 1066, 1068, 1074, 1060 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» усунути всі перешкоди щодо користування та розпорядження ОСОБА_1 власними грошовими коштами у гривні, що знаходяться на поточних рахунках та обслуговуються картками MasterCard № НОМЕР_3, Універсальна № НОМЕР_2 шляхом негайного розблокування зазначених карткових рахунків (поновлення фінансових операцій) та надати ОСОБА_1 можливість зняти грошові кошти з картки MasterCard № НОМЕР_3 в сумі 79 грн. 14 коп. та картки Універсальна № НОМЕР_2 в сумі 84 грн. 61 коп..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 255 грн. 84 коп..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на користь держави судовий збір в сумі 974,40 грн..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: