Справа № 369/1593/16-ц
Провадження № 2-о/369/66/16
РІШЕННЯ

Іменем України

05.04.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Волчка А.Я.

за участю секретаря: Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Головне управління державної міграційної служби в Київської області про встановлення факту проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року заявник ОСОБА_2 звернувся з вказаною заявою до суду про встановлення факту проживання на території України, посилаючись на те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав та проживає разом з сім»єю на території України безперервно з серпня 1990 р. по теперішній час. Його мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4 разом з нею приїхали у серпні 1990 року до Києва з м. Гавар, що знаходиться у Вірменії.

Вони з сім»єю стали проживати за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить довідка виконавчого комітету Горенської сільської ради від 15.09.2014 p., яку він надав, що з 3 вересня 1990 р.

Він спостерігався у дитячій поліклінніці с. Горенка, на сьогоднішній час Горенська амбулаторія загальної практики сімейної медицини (АЗПСМ), а з жовтня 1990 р. почав відвідувати дитячий дошкільний заклад «Казка» (дитячий садок) с. Горенка.

У 1994 р він пішов у перший клас Горенської середньої школи , яку закінчив у 2005 p.

З 1990 р. він не виїжджав за кордони України і не отримував будь яких паспортів, або документів, що посвідчують його особу у інших країнах. Він отримав свідоцтво про народження у Вірменії, але паспорт громадянина ОСОБА_5 Вірменія він не отримував.

На сьогоднішній день він проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство» дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР і є особою без громадянства, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника. Нажаль, його мати не вчинила вчасно дій, по реєстрації його громадянином України. Він звернувся з приводу подання заяви про встановлення та оформлення належності до громадянства України за місцем його проживання до країни. У відділі йому було роз»яснено, що до такої заяви відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 до заяви особи про встановлення належності до громадянства України додається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду про визнання факту його проживання на території України у період з вересня 1990 р. по січень 1992 р. необхідне йому для встановлення належності до громадянства України.

Тому просив встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України з вересня 1990 p., по 1 січня 1992 р. та до теперішнього часу.

У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи: Головне управління державної міграційної служби в Київської області в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом установлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав та проживає разом з сім»єю на території України безперервно з серпня 1990 р. по теперішній час.

Його мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4 разом з ним приїхали у серпні 1990 року до Києва з м. Гавар, що знаходиться у Вірменії (на той час Вірменська ССР).

Вони з сім»єю стали проживати за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Горенської сільської ради від 15.09.2014 p.

З 3 вересня 1990 р. заявник спостерігався у дитячій поліклінніці с. Горенка, на сьогоднішній час Горенська амбулаторія загальної практики сімейної медицини (АЗПСМ), а з жовтня 1990 р. почав відвідувати дитячий дошкільний заклад «Казка» (дитячий садок) с. Горенка, що підтверджується довідками з вказаних закладів №55 та №54 від 16.09.2014 р. та №3/4 від 25.09.2014 p.

У 1994 р він пішов у перший клас Горенської середньої школи , яку закінчив у 2005 p.

З 1990 р. він не виїжджав за кордони України і не отримував будь яких паспортів, або документів, що посвідчують його особу у інших країнах.

Він отримав свідоцтво про народження у Вірменії, але паспорт громадянина ОСОБА_5 Вірменія він не отримував, що підтверджується довідкою посольства ОСОБА_5 Вірменія від 19 вересня 2014 р. №К-669.

На сьогоднішній день він проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2., що підтверджується довідкою Горенської сільської ради №1372/7 від 15.09.14 р. та актом депутата Горенської сільської ради від 15.08.14 p.,

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство» дитина, яка народилася чипостійно проживала на території УРСР і є особою без громадянства, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника. Нажаль, його мати не вчинила вчасно дій, по реєстрації його громадянином України.

Він звернувся з приводу подання заяви про встановлення та оформлення належності до громадянства України за місцем його проживання до країни.

У відділі йому було роз»яснено, що до такої заяви відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 до заяви особи про встановлення належності до громадянства України додається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Рішення суду про визнання факту його проживання на території України у період з вересня 1990 р. по січень 1992 р. Необхідне йому для встановлення належності до громадянства України.

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України»,громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується поясненнями заявника та наявними у матеріалах справи доказами.

Таким чином, наданими до суду документами достовірно підтверджується факт постійного безперервного проживання ОСОБА_2 на території України, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п.1 ст. 256, ст.259 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби в Київській області , про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України з вересня 1990 року до теперішнього часу.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.Я. Волчко