Провадження № 6/752/623/16
У Х В А Л А

Іменем України

24.11.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

розглянувши подання головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шевченко М.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, суд -

Встановив

Державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням, в якому просив тимчасово обмежити право виїзду боржника за межі України.

В обґрунтування подання державний виконавець вказував, що боржник обізнаний про свої обов'язки та наявність виконавчого провадження, не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання рішення, а навпаки вчиняє дії, які ускладнюють та унеможливлюють його виконання.

Відповідно до частини 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець, всупереч наведених вимог процесуального закону, в судове засідання не з'явився.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення подання без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шевченко М.Р. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/17845/14-ц від 30.03.2015 року виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи заборгованості у розмірі 106391 грн. 89 коп.

Відповідно до п 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 вказаного Закону, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Отже, ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань має оцінюватись судом як свідоме ухилення від виконання, коли боржник має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На зазначене звернуто увагу в Узагальненні Верховного Суду України від 1 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Звертаючись до суду із вказаним поданням, державний виконавець на наведені положення законодавства щодо підстав тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України уваги не звернув, не зазначив у поданні, які саме обов'язки за ч. 6 ст. 12 вказаного Закону не виконав боржник та у чому саме полягало його свідоме ухилення від виконання встановленого судом обов'язку, тобто не довів факту саме ухилення боржника від виконання судового рішення.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,

Ухвалив

В задоволенні подання головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шевченко М.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя