У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення сум банківського вкладу,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що банк не виконав його вимоги щодо повернення вкладу та процентів. Позивач зазначав, що 06 січня 2015 року між ним та банком було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) № 326933/501/7-15 «Стандарт» строком на

7 місяців, відповідно до умов якого банк прийняв вклад у сумі

4 824, 47 доларів США з виплатою банком 12% річних на суму вкладу. 07 серпня 2015 року позивач звернувся із заявою про повернення грошових коштів за договором, однак відповіді з приводу свого звернення не отримав, грошові кошти в порушення умов вказаного договору позивачу не повернуті.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за вказаним договором 4 824, 47 доларів США, що становить суму вкладу та 337, 71 доларів США - відсотки за вкладом.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від

22 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд виходив з того, що на момент ухвалення рішення банк було віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України № 898 від 17 грудня 2015 року в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано банківську ліцензію, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 грудня

2015 року № 230 в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» розпочато процедуру ліквідації з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України

«Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (справа № 6-2001цс15).

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням матеріального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав для висновку, що судами були допущені порушення норм процесуального права чи не правильно застосована норма матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення сум банківського вкладу, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович