Справа № 140/1700/15-ц
№ 4-с/140/8/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2016 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Науменко С.М.

при секретарі Буназів К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Немирів справу за скаргою керівника Немирівської місцевої прокуратури в інтересах Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні скаргу на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції, -

В С Т А Н О В И В :

Керівник Немирівської місцевої прокуратури звернувся до суду з скаргою на дії старшого державного виконавця відділу ДВС Немирівського РУЮ ОСОБА_1, мотивуючи її тим, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 28.10.2015 (справа № 140/1700/15-ц) задоволено позов прокурора Немирівського району в інтересах держави в особі закладу охорони здоровя Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні про стягнення з ОСОБА_2 витрат на лікування потерпілого від злочину у розмірі 4772 грн. 64 коп. Указане рішення набрало законної сили 09.11.2015.

На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист, який 04.03.2016 предявлено до відділу державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції (далі відділ ДВС) та старшим державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_1 11.03.2016 відкрито виконавче провадження за № 50421823.

Однак, Немирівською місцевою прокуратурою 28.04.2016 у ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження за № 50421823 установлено, що державним виконавцем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у необґрунтованому затягуванні перевірки майнового стану боржника.

Так, згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом Частиною 1 ст. 27 Закону визначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Окрім того, згідно чч. 2-5 ст. 52 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також: на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Відповідно до п. 7.2 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (далі Інструкція), при виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують три мінімальні розміри заробітної плати, державний виконавець, у першу чергу, перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів, а також перевіряє майновий стан боржника.

Згідно п. 3.12 Інструкції, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів, зокрема до органів державної податкової служби, Державної казначейської служби України, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо).

Відповідно до ч. 8 ст. 52 Закону державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Так, згідно п. 2 резолютивної частини постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження за № 50421823 від 11.03.2016 боржнику надано строк для самостійного виконання рішення до 17.03.2016.

Разом з тим, державним виконавцем станом на 28.04.2016 скеровано лише один запит спрямований на перевірку майнового стану боржника.

Тоді як, інформація з відділу Держгеокадастру у Немирівському районі, щодо наявності у боржника права власності на земельні ділянки, Державної податкової інспекції щодо отримання боржником доходів, Державної інспекції сільського господарства та сервісного центру МВС щодо наявності у власності боржника транспортних засобів, Реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявності у боржника права власності на нерухоме майно, Немирівського районного центру зайнятості щодо отримання боржником допомоги по безробіттю, Управління соціального захисту населення Немирівської РДА щодо отримання боржником соціальної допомоги, державного бюро технічної інвентаризації щодо права власності на обєкти нерухомості, яке зареєстровано до 2012 року, державної нотаріальної контори щодо відомостей про прийняття боржником спадщини, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо наявності у боржника цінних паперів, органів реєстрації актів цивільного стану громадян щодо шлюбно-сімейних звязків боржника, з метою виявлення майна, що є сумісною власністю подружжя не витребувана.

Окрім того, відповідно до п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 (втратив чинність 04.10.2006) право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Разом з тим, відомості, щодо наявності у боржника земельних ділянок, право власності на які зареєстровано у земельно-кадастрових документах органів місцевого самоврядування (державні акти на які не виготовлено) державним виконавцем не перевірялись.

Також, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками органам державної виконавчої служби на їх письмову вимогу з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», стосовно стану рахунків конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 2 «Порядку подання повідомлень про відкриття/закриття рахунків платників податків у банках та інших фінансових установах до контролюючих органів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 18.08.2015 № 721 банківські та інших фінансові установи зобовязані надавати до контролюючих органів повідомлення про відкриття або закриття рахунків лише юридичними або самозайнятими фізичними особами.

Таким чином, наявність у боржника, як фізичної особи, рахунків відкритих у банківських та кредитних установах, державним виконавцем не перевірено, а відомості отримані від Державної податкової інспекції не відображають його реальний фінансовий стан.

Частиною 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Частиною 2 ст. 45 ЦПК України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Частиною 1 ст. 46 ЦПК України визначено, що органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно частини 1 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» прокурор бере участь у виконавчому провадженні у випадку здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді та відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа за його заявою.

Відповідно до п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 на підставі статті 8 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Суди мають ураховувати, що до учасників виконавчого провадження, які мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також представники сторін за законом чи договором, які діють від їх імені.

Прокурор має право звернутися до суду зі скаргою у зазначених справах не лише як учасник виконавчого провадження, статусу якого він набуває при відкритті виконавчого провадження за його заявою у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді (частина перша статті 7, пункт 2 частини першої статті 19 Закону про виконавче провадження), а й при здійсненні представництва в суді особи, яка є стороною виконавчого провадження.

Відповідно до п. 16. Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано у десятиденний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Так, бездіяльність державного виконавця допущена у рамках виконавчого провадження № 50421823 порушує економічні інтереси держави.

Разом з тим, Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня зі скаргою на бездіяльність державного виконавця не зверталась, що свідчить про те, що орган до компетенції якого віднесенні представниці повноваження у даній сфері їх не здійснює.

Виходячи із змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 384 ЦПК України, скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

В судовому засіданні представник заявника прокурор Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовільнити з мотивів викладених у скарзі.

Представник Відділу ДВС Немирівського РУЮ у судове засідання не зявився, подана заява про розгляд справи у їх відстуність.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового процесу, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа вбачається, що майна підлягаючого опису та арешту належного боржнику на праві власності не виявлено. Місце знаходження майна боржника не відоме.

Відповідно до ч. 8 ст. 52 Закону державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Так, згідно п. 2 резолютивної частини постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2016 боржнику для самостійного виконання рішення надано строк до 17.03.2016.

Однак, державним виконавцем, у супереч вимогам ч. 8 ст. 52 Закону, запити щодо майнового стану боржника скеровано до відповідних органів лише 28.04.2016.

Статтею 47 Закону визначено перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до п. 1.5.1. Інструкції з примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02.04.2012 серед обов'язкових реквізитів постанови державного виконавця є мотивувальна частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову).

Однак, постанова державного виконавця від 11.03.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу не містить послання на пункт ст. 47 Закону, на підставі якого прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу.

Частиною 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Частиною 2 ст. 45 ЦПК України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор має право звернутися до суду зі скаргою у зазначених справах не лише як учасник виконавчого провадження, статусу якого він набуває при відкритті виконавчого провадження за його заявою у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді (частина перша статті 7, пункт 2 частини першої статті 19 Закону про виконавче провадження), а й при здійсненні представництва в суді особи, яка є стороною виконавчого провадження.

Отже, суд вважає, що державний виконавець не витребувавши всієї необхідної інформації про майновий стан боржника, не вживши вичерпних заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо реального виконання рішення Немирівського районного суду Віннницької області від 28.10.2015 року незаконно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у звязку з чим порушив економічні інтереси держави, а тому скаргу слід задовільнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 360-7, 386, 387 ЦПК України, п 3 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції ОСОБА_1 від 11.03.2016 про повернення виконавчого документа по виконавчому провадженню № 50421823.

Зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції вжити вичерпних заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо реального виконання рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 28.10.2015 (справа № 140/1700/15-ц) шляхом витребування інформації про майновий стан боржника з відділу Держгеокадастру у Немирівському районі, Державної податкової інспекції, Реєстру речових прав на нерухоме майно, сервісного центру МВС, Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, Немирівського районного центру зайнятості, Управління соціального захисту населення Немирівської РДА, державного бюро технічної інвентаризації, державної нотаріальної контори, Зяньковецької сільської ради, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, органів реєстрації актів цивільного стану, банківських та фінансових установ, представництва яких діють на території Немирівського району.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом вірно:

Ухвала набрала законної сили 02 червня 2016 року.

Суддя: