У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Карпенко С.О.,

Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, за касаційною скаргою ОСОБА_3 та за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», поданою його представником Шатуновим Андрієм Олександровичем, на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, доповненим у подальшому, посилаючись на те, що протягом тривалого часу працював у відповідачів в умовах впливу шкідливих факторів. Висновком МСЕК від 18 грудня 2014 року йому вперше встановлена третя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності. Висновком Центральної МСЕК МОЗ України від 26 лютого 2015 року йому з 15 грудня 2014 року безстроково встановлена 2 група інвалідності та 80% втрати професійної працездатності (60% по раку правої легені та 20% по сидеросилікозу). Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, просив стягнути з ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» 1 144 866,50 грн та з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» 433 661,50 грн на відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3 30 000 грн у відшкодування моральної шкоди, а з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 - 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити оскаржувані судові рішення в частині розміру стягненої моральної шкоди та ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» у касаційній скарзі просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині стягнення з останнього моральної шкоди і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами установлено, що ОСОБА_3 працював на різних підприємствах, в тому числі на підприємствах відповідачів, і загальний стаж його роботи склав 28 років 7 місяців, з яких в умовах впливу шкідливих факторів 10 років 5 місяців. На підприємстві ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» стаж ОСОБА_3 склав 5 років 6 місяців, на шахті ім. Орджонікідзе ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», стаж роботи позивача склав 2 роки 1 місяць.

Рішенням лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини (м. Кривого Рогу) від 5 червня 2014 року ОСОБА_3 вперше встановлено діагноз: Сr нижньої частки правої легені, сидеросилікоз першої стадії, пізній розвиток, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої стадії, легенева недостатність другого ступеня.

Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії № 33/1214 від 30 вересня 2014 року, ОСОБА_3 встановлено професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 18 грудня 2014 року позивачу вперше безстроково встановлена третя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності. Висновком Центральної МСЕК МОЗ України 26 лютого 2015 року ОСОБА_3 безстроково встановлена друга група інвалідності та 80% втрати професійної працездатності (60% - по раку правої легені та 20% - по сидеросилікозу). Встановлено потребу у медикаментозному санітарно-курортному лікуванні.

Відповідно до п. 17 актів розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 30 липня 2014 року та від 16 грудня 2014 року, причиною виникнення у позивача професійного захворювання є робота протягом тривалого часу в умовах перевищення допустимих показників шкідливих факторів виробничого середовища, канцерогенна аерозоль, переважно фіброгенної дії, у повітрі робочої зони.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що між сторонами склалися трудові відносини і професійне захворювання позивача отримане під час виконання трудових обов'язків та пов'язане з виробництвом, тому є підстави для стягнення з відповідачів моральної шкоди.

Такий висновок судів попередніх інстанцій є правильним та узгоджується із матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП Українизабезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 173 КЗпП Українишкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується в установленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП Українипередбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди у разі порушення його законних прав, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суди виходили із засад розумності, виваженості, справедливості, характеру професійного захворювання, конкретних обставин справи, істотності вимушених змін ОСОБА_3 у життєвих стосунках і наслідків, що наступили, тривалістю роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів. Вірно визначившись із ступенем вини кожного із відповідачів у виникненні та встановленні професійного захворювання у позивача, суди дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК Українисуд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційних скарг та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційних скарг. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», подану його представником Шатуновим Андрієм Олександровичем, та касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є.Червинська
Судді: І.М.Загородня С.О.Карпенко В.М.Коротун Л.М.Мазур