ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року. Справа №174/404/16-ц

п/с 2/174/303/2016

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Пелипас Н.І.

з участю: представника позивача Лісковської О.А.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську, Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" (ДП ОГХК), від імені та в інтересах якого діє філія Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ДП ОГХК, до ОСОБА_2, про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

14.07.2016 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому зазначив, що ОСОБА_2 (надалі - відповідач) був звільнений 31 березня 2016 року з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» (далі Філія «ВГМК») Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (надалі - позивач) з посади майстер зміни залізничного цеху Філії «ВГМК» ДП «ОГХК» згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України (наказ №164 від 31.03.2016 року).

Під час звільнення з відповідачем було повністю проведено розрахунок, а саме нараховано та виплачено серед іншого: - вихідну допомогу при звільненні відповідно до ст. 44 КЗпП України в розмірі 6188,60грн.;

Нарахування та виплата наведеної вище допомоги проводиться виключно під час звільнення працівника.

На виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31.05.2016 року у справі №174/250/16-ц про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ОСОБА_2 було поновлено на посаді майстер зміни залізничного цеху Філії «ВГМК» ДП «ОГХК» з 01 квітня 2016 року (наказ № 470-П від 03.06.2016 року).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, зазначена вище виплата в сумі 6188,60 грн. є безпідставно набутою позивачем і такою, що підлягає поверненню. А отже після видання наказу №470-П від 03.06.2016 року, у відповідача виник обов'язок повернути позивачу кошти в сумі 6188,60 грн., отримані ним у зв'язку зі звільненням на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України (сума вихідної допомоги при звільненні відповідно до ст. 44 КЗпП України).

Також слід зазначити, що єдиною підставою для задоволення позовної заяви відповідача про поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, була відсутність погодження його звільнення з профспілковою організацією.

При цьому Філія «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» не мала змоги отримати таке погодження, оскільки станом на 31.03.2016 року у позивача була відсутня інформація про членство ОСОБА_2С в будь-якій профспілковій організації, зокрема, і в ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК», а отже Філією «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» було цілком правомірно прийнято рішення про його звільнення з 31.03.2016 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України без погодження з будь-якою профспілковою організацією.

За таких обставин вважаємо, що відповідач умисно не повідомляв позивача про своє членство в ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» для того, щоб мати можливість в судовому порядку оскаржити дії Філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК» щодо його звільнення на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України та безпідставно отримати додаткові кошти.

Відповідно до п.2.1. Положення про філію «ВГМК» ДП «ОГХК», затвердженого наказом №44 від 03.07.2015, філія є відокремленим структурним підрозділом Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія». Філія не є юридичною особою і у своїй фінансовій та господарській діяльності безпосередньо підпорядкована генеральному директору Підприємству.

Філія, як відокремлений структурний підрозділ, діє від імені Підприємства та в його інтересах (п.2.2. положення). Від імені Підприємства філія виступає у всіх судах судової системи України, міжнародних та третейських судах (п.2.5. положення).

Враховуючи викладені вище обставини та керуючись ст. ст. 15, 16, 1212 Цивільного кодексу України, ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України,позивач прохає:

1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», від імені якого виступає філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (, р/р №3526 в ПАТ «КБ «ПриватБанк», МФО 305299), суму безпідставно набутих коштів в розмірі 6188,60 (шість тисяч сто вісімдесят вісім гривень 60 копійок.).

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» Державного підприємства «Об'єднана гірничо- хімічна компанія», від імені якого виступає філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (, р/р №3526 в ПАТ «КБ «ПриватБанк», МФО 305299), судові витрати (судовий збір) у розмірі 1 378 гривень 00 копійок, (одна тисяча триста сімдесят вісім 00 копійок).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та їх обгрунтування підтримала в повному обсязі.

Відповідач та його представник, який не обмежений в його повноваженнях, в судовому засідання позовні вимоги не визнали, в задоволенні позову прохають відмовити та підтримали надані ними письмові заперечення (а.с. 30-32), з яких витікає, що позов вони не визнають і вважають його необгрунтованим. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Вихідна допомога є виплатою, що прирівнюються до зарплати, надана відповідачу як засіб для існування, її виплата проведена позивачем добровільно, без примусу, за відсутності рахункових помилок та за відсутності недобросовісності з боку відповідача. Вказана виплата здійснена через порушення закону саме позивачем - у зв'язку з незаконним звільненням відповідача, що встановлено рішенням суду у справі № 174/249/16-ц, яке набрало законної сили.

Таким чином, вихідна допомога не підлягає поверненню позивачу на підставі положень цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Вказане свідчить, що підставою для виплати вихідної допомого є звільнення працівника з роботи з визначених законодавством підстав, а не сам наказ про таке звільнення.

Факт звільнення відповідача був встановлений у рішенні Вільногірського міського суду Дніпропетровської області у праві № 174/249/16-ц та не заперечується сторонами. Поновлення на роботі працівника є відновленням його порушеного права і не припиняє факту звільнення. Отже, вказане майно не є безпідставно набутим в розумінні ст. 1212 ЦК України, оскільки вказані грошові кошти виплачені позивачем відповідачу у зв'язку із фактом звільнення, що не відпав, оскільки не є триваючим процесом, а є доконаним фактом припинення трудових правовідносин, а отже - не може відпасти, припинитись.

Відповідно до ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Однак, вказані відносини вичерпно врегульовані положеннями трудового законодавства, а саме ст. 127 КЗпП України, де серед підстав відрахувань із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, де вони працюють, відсутня така підстава, як повернення вихідної допомоги.

Таким чином, трудове законодавство не передбачає повернення роботодавцю вихідної допомоги, а норми цивільного законодавства не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Вислухавши сторони, дослідивши надані у справі письмові докази, а саме:

- платіжне доручення № 101162 від 07.07.2016 р. про сплату позивачем судового збору в сумі 1378.00 грн. (а.с.1);

- копію наказу № 164 від 31.03.2016 року, про звільнення з роботи майстра зміни транспортно-експедиційного управління залізничного цеха, ОСОБА_2, на підставі відмови від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, п.6 ст.36 КЗпП України, з виплатою йому вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку та компенсації за невикористані дні відпустки (а.с.5);

- копію наказу № 470-П від 03.06.2016 року, про поновлення ОСОБА_2 на посаді майстра зміни залізничного цеха транспортно-експедиційного управління, з 01.04.2016 р., на виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31.05.2016 р. у справі № 174/250/16-ц (а.с.6);

- копію рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31.05.2016 року у справі №174/250/16-ц про поновлення ОСОБА_2 на роботі з стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.7-13);

- довідку-розрахунок заробітної плати ОСОБА_2 за березень 2016 р., згідно якого йому нараховано вихідну допомогу в сумі - 6188.60 грн. (а.с.14);

- копію витягу із Статуту ДП "ОГХК", згідно пунктів 1.1.-1-3. якого зазначено, що: ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ОБ'ЄДНАНА ГІРНИЧО-ХІМІЧНА КОМПАНІЯ" (далі - Підприємство) засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Уповноважений орган управління) та є державним комерційним підприємством. Підприємство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, нормативно-правовими актами, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами контролю, а також цим Статутом. Підприємство є правонаступником державного підприємства "ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ГІРНИЧО-МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ", створеного відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 02 жовтня 2009 року № 687 та перейменованого в ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ОБ'ЄДНАНА ГІРНИЧО-ХІМІЧНА КОМПАНІЯ" наказом Міністерства промислової політики України від 12 серпня 2014 року № 168. (а.с.15);

- копію витягу із Положення про філію «ВГМК» ДП «ОГХК», згідно пунктів 2.1-2.7 якого зазначено, що Філія є відокремленим структурним підрозділом ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ОБ'ЄДНАНА ГІРНИЧО-ХІМІЧНА КОМПАНІЯ» (надалі - Підприємство). Філія не є юридичною особою і у своїй фінансовій та господарській діяльності безпосередньо підпорядкована генеральному директору Підприємства. Філія, як відокремлений структурний підрозділ, діє від імені Підприємства та в його інтересах. Філія має поточні, валютні та інші рахунки в установах банків. Філія також має круглі печатки, штампи, фірмові бланки, зразки яких затверджуються генеральним директором Підприємства, торговельні марки (знаки для товарів і послуг). У своїй діяльності Філія керується чинним законодавством України, статутом Підприємства, цим Положенням та іншими внутрішніми документами Підприємства та Філії. Філія, в межах наданих Підприємством повноважень та на підставі відповідних довіреностей має право від імені Підприємства укладати угоди (договори, контракти), набувати майнових та особистих немайнових прав та нести обов'язки. Від імені Підприємства Філія виступає у всіх судах судової системи України, міжнародних та третейських судах. Філія має неповний баланс, який є складовою частиною балансу Підприємства. Філія є платником податків, інших обов'язкових платежів і зборів відповідно до вимог чинного законодавства. (а.с.16);

- копію витягу із ЄДРПОУ, згідно якого Державне підприємство "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" є державним підприємством, юридичною особою, має в своєму складі відокремлені підрозділи: філію "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" та філію "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" (а.с. 17-19);

копію довіреності № 258/29-04 від 29.04.2016 р. ДП "ОГХК" на ім'я директора філії Вільногірський ГМК ДП "ОГХК", ОСОБА_4, про надання повноважень, в тому числі, на звернення до суду з позовом від імені та в інтересах підприємства ДП "ОГХК" (а.с.20);

- довідку від 20.07.2016 р. ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області, згідно якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 (а.с.23);

- копію витягу із паспорта громадянина України, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.28);

- та оцінивши зазначені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, керуючись законом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, за наступних підстав.

Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач, ОСОБА_2, за безстроковим трудовим договором, є працівником структурного підрозділу підприємства позивача, а саме філії Вільногірський ГМК ДП "ОГХК", де з 03.10.2014 р. працював на посаді майстра зміни залізничного цеха транспортно-експедиційного управління;

- згідно наказу № 164 від 31.03.2016 року, 31.03.2016 р. він був звільнений з роботи майстра зміни транспортно-експедиційного управління залізничного цеха на підставі відмови від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, п.6 ст.36 КЗпП України, з виплатою йому вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку -6188.60 грн. та компенсації за невикористані дні відпустки;

- згідно наказу № 470-П від 03.06.2016 року, ОСОБА_2 був поновлений на посаді майстра зміни транспортно-експедиційного управління залізничного цеха з 01.04.2016 р., на виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31.05.2016 р. у справі № 174/250/16-ц;

- відповідно до обставин, встановлених рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31.05.2016 р. у справі № 174/249/16-ц:

ОСОБА_2 повідомляв філію Вільногірський ГМК ДП "ОГХК", що він є членом профспілки "Свободу праці", листом від 11.03.2016 р. , проте підприємство не уточнило, чи дійсно він є членом профспілки і не звернулося до профспілки з поданням на надання згоди на звільнення ОСОБА_2 з роботи;

18.01.2016 р. ОСОБА_2 був прийнятий у члени профспілки "Свободу праці";

21.01.2016 р. за вих. № 1 директора філії "ВГМК" ДП "ОГХК" повідомлено про те, що на підприємстві створено профспілку "Свободу праці (ПП "СП" ДП "ОГХК");

19.03.2016 р. ОСОБА_2 обраний профспілкою членом виборного органу - виконкому ПП "СП" ДП "ОГХК";

30.03.2016 р. складено акт про відмову ОСОБА_2 від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, на що раніше, 26.01.2016 р., він надавав згоду;

судом визнано незаконними дії філії "ВГМК" ДП "ОГХК", щодо звільнення ОСОБА_2 без надання згоди на звільнення профспілкою, членом якої він був, і щодо зміни істотних умов праці ОСОБА_2, які відбулися без згоди тієї ж профспілки;

суд прийняв рішення про поновлення ОСОБА_2 з 01.04.2016 р. на попередній посаді в філії "ВГМК" ДП "ОГХК" з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу - 8562.40 грн.

Дані факти підтверджуються всією сукупністю наданих у справі доказів і не заперечуються сторонами.

Проте, одночасно з цим, позивач в позові оцінює дії ОСОБА_2, стосовно відмови його від продовження роботи з врахуванням зміни істотних умов праці, та неповідомлення позивача про членство в профспілці до його звільнення 31.03.2016 р., як недобросовісні дії, з метою отримання додаткових коштів.

Суд не находить підстав для визнання вищезазначених дій ОСОБА_2 недобросовісними та такими, що направлені були на отримання додаткових коштів, оскільки всі дії позивача стосовно звільнення ОСОБА_2 з роботи, за рішенням суду, були визнані незаконними, і саме тому йому було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, проте ця обставина, виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не є предметом розгляду даної справи.

Виплата ОСОБА_2 вихідної допомоги, при звільненні його за ініціативи позивача, відбулася за власної ініціативи позивача, без будь-якої арифметичної помилки при нарахуванні цієї допомоги та за відсутності з боку ОСОБА_2 будь-яких дій стосовно цієї виплати.

Відповідно до вищезазначеного рішення суду, встановлено, що позивачу було відомо про членство ОСОБА_2 у профспілці ПП "СП" ДП "ОГХК", згідно листа від 11.03.2016 р., тому позивач мав можливість, замість видачі наказу про звільнення ОСОБА_2 від 31.03.2016 р., звернутися до зазначеної профспілки з поданням про надання згоди на його звільнення, проте цього не було зроблено, також не було узгоджено з профспілкою зміни істотних умов праці.

При цьому, позивачем не надано доказів того, що наказ про нарахування та виплату вихідної допомоги ОСОБА_2 скасований, з чого витікає, що він має юридичну силу і цей факт додатково підтверджує, що обставина, за якої ОСОБА_2 була виплачена вихідна допомога, тобто його звільнення з роботи за ініціативи позивача, мала місце і ця обставина не перестала існувати.

Окрім того, позовні вимоги позивача не можуть бути задоволеними, оскільки вони суперечать положенням ст.ст. 97, 127 КЗпП України, ст. 26 ЗУ "Про оплату праці", які обмежують право роботодавця самостійно вирішувати питання з оплати праці та здійснювати утримання із заробітної плати. Так, згідно ч.1 та п.1 ч.2 ст. 127 КЗпП України, передбачено, що відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України; відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок.

Суд доходить висновку, що позивач, взагалі, не надавав будь-яких доказів, стосовно того, що вихідна допомога була виплачена позивачем відповідачу недобровільно, або внаслідок лічильної (рахункової) помилки, або внаслідок недобросовісності з боку відповідача.

Тому посилання позивача на положення ст. 1212 ЦК України, без врахування положень, викладених в ст. 1215 ЦК України, суд вважає також необгрунтованими, оскільки за умовами ст. 1215 ЦК України, передбачено, що: 1. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позову в повному обсязі та про покладення судових витрат у справі, в виді судового збору в сумі - 1378.00 грн., на позивача, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та ЗУ "Про судовий збір".

На підставі викладеного та ст.ст. 3,11-16,22,1212,1213,1215 ЦК України, ст.ст. 1-3, 21, 127, 221,232,233 КЗпП України, керуючись ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відмовити у стягненні з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН № НОМЕР_1, зареєстрованого за місцем проживання по АДРЕСА_1, на користь Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" (ДП ОГХК), від імені та в інтересах якого діє філія Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ДП ОГХК (, р/р 3526 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299), грошових коштів в сумі - 6188.60 грн. (шість тисяч сто вісімдесят вісім гривень 60 копійок).

Судові витрати у справі, в виді судового збору в сумі - 1378.00 грн., покласти на позивача, ДП ОГХК, від імені та в інтересах якого діє філія Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ДП ОГХК.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з часу виготовлення його в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом із повідомленням про вручення сторонам.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.