Справа №588/1444/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - Линник О.С.
Номер провадження 22-ц/788/138/16 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 04 грудня 2015 року

в справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, Тростянецька міська рада про визнання особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Тростянецького районного суду Сумської області з заявою, в якій просив визнати безвісно відсутнім свого батька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 04 грудня 2015 року в задоволенні зави ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове, яким його заяву задовольнити.

Вказує, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не враховано, що по справі зібрано достатньо доказів, що підтверджують наявність правових підстав для визнання його батька безвісно відсутнім.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що заявник ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 ( а.с. 6 ).

ОСОБА_4 є співвласником квартири АДРЕСА_1, де і зареєстрований у встановленому законом порядку ( а.с. 11- 33 ).

Згідно з актом, складеним за участю ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 01 серпня 2015 року ( а.с. 10 ), ОСОБА_4 за вищевказаною адресою фактично не проживає з 2003 року.

Відповідно до довідки Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області № 9150 від 21 серпня 2015 року, станом на 20 серпня 2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розшуку Тростянецького РВ УМВС України в Сумські області не перебуває та не перебував, в розшуку інших ОВС України не значиться (а.с. 8).

З відповіді начальника Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області № 9151 від 21 серпня 2015 року на заяву ОСОБА_3 вбачається, що відсутні законні підстави для оголошення в розшук ОСОБА_4, як безвісно зниклого, так як він за власним бажанням виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації і повідомляти про своє місцезнаходження він не зобов'язаний ( а.с. 9 ).

За інформацією, наданою Державною прикордонною службою, ОСОБА_4 07.05.2011 року перетнув державний кордон у напрямку з РФ на територію України, а 11.05.2011 року у зворотному напрямку через пункт пропуску Юнаківка ( а.с. 88 ).

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено факту відсутності в місці постійного проживання ОСОБА_4 відомостей про його місце перебування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Отже, особа може бути визнана судом безвісно відсутньою лише в разі встановлення наступних обставин: відсутність особи в місці її постійного проживання (за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливості їх одержання усіма доступними способами; закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування такої особи.

Із показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, наданих в суді першої інстанції вбачається, що ОСОБА_4 виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації та на протязі тривалого часу не проживає за місцем реєстрації, на даний час його мати - ОСОБА_11 підтримує зв'язок із сином.

Таким чином, враховуючи те, що відомості про місцезнаходження ОСОБА_4 відомі, зокрема його матері - ОСОБА_11, яка згідно зі ст. 63 Конституції України, відмовилась надавати покази щодо свого сина, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання батька заявника безвісно відсутнім.

Слід зазначити також, що сам по собі факт не проживання ОСОБА_4 за місцем реєстрації протягом тривалого часу, не є підставою для визнання його безвісно відсутнім.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

З огляду на вищевикладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 04 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -