Справа № 643/5093/16-ц
Провадження № 2/643/3803/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого суді Майстренко О.М. з секретарем Шабатько Л.М. розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа: приватний нотаріус ХМНО Тонка Марина Олександрівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання нікчемним правочину та просить розірвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 № НОМЕР_1 від 21.11.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Тонкою М.О., укладений між ОСОБА_2 , в інтересах якого діяла на підставі довіреності ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності, належала однокімнатна АДРЕСА_1. В 2008 році позивач виїхав з України на постійне проживання до Німеччини, а потім до Ізраїлю. Перед виїздом з України, 22 жовтня 2008 року, позивачем було видано довіреність, яка була завірена приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Мітякіною С.З. № НОМЕР_3, на продаж належної йому квартири на ОСОБА_3 , згідно якої вона повинна була продати належну квартиру, а гроші за неї передати позивачу особисто.

Згідно усної домовленості між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 до особистого розпорядження позивача вона не повинна була укладати угоду купівлі-продажу.

15.04.2009 року позивач відкликав довіреність та направив заяви про відміну довіреності до БТІ м. Харкова і до нотаріуса. З відповідачкою ОСОБА_3 підтримував зв'язок та вона запевняла, що здає в найм належдне йому житло, а гроші за оренду квартири витрачає на сплату комунальних послуг та на утримання квартири.

13.04.2016 року позивачу стало відомо , що належна йому квартира була продана 21.11.2008 року на підставі договору купівлі-продажу посвідченого ПН ХМНО Тонкою М.О. , р. № НОМЕР_1 відповідачкою ОСОБА_3 своїй матері ОСОБА_4 Позивач зазначає, що правочин був удаваним та безгрошовим , він як продавець ніяких грошових контів з відчуження квартири не отримував , на момент видачі довіреності позивачу було 85 років, він є інвалідом Великої Вітчизняної Війни і відповідачка ОСОБА_3 скористалися його безпорадним станом та шляхом обману протизаконно заволоділа його житлом. У зв'язку з вказаними обставинами позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

3-тя особа - приватний нотаріус ХМНО Тонка М.О. в судове засідання не з'явилась , про день та час слухання справи сторона повідомлена в установленому законом порядку, причини неявки не повідомили, що не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, вислухав представника позивача, дослідив матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України , кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено,що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_2 на підставі свідотцва про право власності на житло, виданого Харківським міськми центром приватизації державного житлового фонду 02.08.1993 роуку за реєстровим НОМЕР_2 , зареєстрованого в ХМБТІ 06.08.1993 року за режстровми № П-5-2378.

22.10.2008 року, позивачем було видано довіреність, яка була завірена приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Мітякіною С.З. № НОМЕР_3, на продаж належної йому квартири на ОСОБА_3 , згідно якої вона повинна була продати належну квартиру, а гроші за неї передати позивачу особисто.

15.04.2009 року позивач відкликав довіреність та направив заяви про відміну довіреності до БТІ м. Харкова і до нотаріуса.

13.04.2016 року позивачу стало відомо , що належна йому квартира була продана 21.11.2008 року на підставі договору купівлі-продажу посвідченого ПН ХМНО Тонкою М.О. , р. № НОМЕР_1 відповідачкою ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

З гідно ч.1 ст.228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 N 9, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження позовні вимоги позивача ОСОБА_2, оскільки грошові кошти від вчинення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тонкою М.О., укладений між ОСОБА_2 в інтересах якого діяла на підставі довіреності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , він не отримував, не мав наміру відчужувати своє нерухоме майно, що підтверджуєть його заявами про відміну довіреності виданої 22.10.2008 року ПН ХМНО Мітятіною С.З, реєстровий № НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_3,які засвідчені Генеральним консульством України 15.04.2009 року реєстровий № 573/253-2009, 573/254-2009, у зв'язку з чим, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, наявні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.. ст.. ч. 4 194, 196 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати нікчемним правочин та розірвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 № НОМЕР_1 від 21.11.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Тонкою М.О., укладений між ОСОБА_2, в інтересах якого діяла на підставі довіреності ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275,60 грн. з кожного.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом 10 днів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: