Справа № 549/122/16-ц
Провадження №2/549/67/16
14 квітня 2016 року
Чорнухинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Орел І.І.
при секретарі Міщенко Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Чорнухи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
У березні місяці 2016 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно умов договору позики він передав відповідачу 20 лютого 2013 року у борг грошові кошти у розмірі 500 тисяч гривень, а відповідач зобов'язувався повернути суму позики до 10 березня 2013 року.
Відповідач отримав суму позики , про що ним власноручно написана розписка.
У порушення умов Договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим, на даний час, борг ні повністю, ні частково не повернув та ухиляється від його повернення.
Позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у сумі 500000 гривень, інфляційні витрати у розмірі 398 314,68 грн., 3 % річних у розмірі 44 424,66 грн., та судові витрати.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Суду показав, що до укладення договору знав відповідача як партнера по бізнесу, тому і позичив йому 500 тисяч гривень. Деякий час відповідач обіцяв повернути борг, але потім, перестав відповідати на телефонні дзвінки.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не прибув, був належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, яка призначена на 05 квітня 2016 року шляхом розміщення оголошення у пресі відповідно до ч.9 ст.74 та ст.75 ЦПК України. Про розгляд справи 14 квітня 2016 року був повідомлений відповідно до ч.3 ст.76 ЦПК України, але до суду не прибув, про причину неявки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідност.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 20 лютого 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у борг у позивача гроші у сумі 500000 грн.
На підтвердження вищевказаного, відповідачем ОСОБА_2 було власноручно написано розписку, відповідно до якої він отримав від позивача ОСОБА_1 кошти у розмірі 500000 гривень та зобов»язувався повернути позику у сумі 500000 грн. до 10 березня 2013 року. Розписка датована 20 лютого 2013 року.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу Українита інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки відповідачем фактично прострочено виконання свого грошового зобов'язання щодо повернення позики, вимога позивача щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, індексу інфляції та повернення суми позики є доведеною та підлягає задоволенню. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року за №6-140цс13, яка згідно зіст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу Україниє обов'язковою для судів.
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики.
При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Зміст договору укладеного між сторонами не суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам та відповідає, загальним вимогам і додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконує своїх зобов'язань за договором позики, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 20.02.2013 у сумі 942739 грн., 34 коп.
Боржник, прострочив виконання грошового зобов»язання, тому на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Індекси розраховуються Державним комітетом статистики України і розміщуються в газеті «Урядовий кур»єр» щомісячно:
Березень 2013 - 100,00%, квітень 2013 100,00 %, травень 2013 100,10 %червень 2013 100,00 %, липень 2013 99,90 %, серпень 2013 99,30 %, вересень 2013 100,00 %, жовтень 2013 100,40 %, листопад 2013 100,20 %, грудень 2013 100,50 %, січень 2014 100,20 %, лютий 2014 100,60 %, березень 2014 -102,20 %, квітень 2014 103,30 %, травень 2014 103,80 %, червень 2014 101,00%, липень 2014 100,40 %, серпень 2014 100,80 %, вересень 2014 102,90 %, жовтень 2014 102,40 %, листопад 2014 101,90 %, грудень 2014 103,00 %, січень 2015 103,10 %, лютий 2015 105,30 %, березень 2015 110,80 %, квітень 2015 114,00 %, травень 2015 102,20 %, червень 2015 100,40 %, липень 2015 99,00 %, серпень 2015 99,20 %, вересень 2015 102,30 %, жовтень 2015 98,70 %, листопад 2015 102,00 %, грудень 2015 100,70 %.
Підсумковий індекс інфляції за період прострочення боргу становить 179,663% і таким чином збитки від інфляції, за період з 10 березня 2013 року по 23 лютого 2016 року, становлять - 398314,68 грн.
Індекс інфляції визначається за формулою:
(збитки від інфляції)= (сума боргу)х(індекс інфляції)/100%-(сума боргу).
Боржник, прострочив виконання грошового зобов»язання, тому на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, так як інший розмір процентів не встановлений договором.
Відсотки по простроченню боргу розраховуються за формулою:
(відсотки)=(сума боргу)х (процентна ставка)/100 % / 365 днів х (1081 днів).
Відсотки за використання коштів, за період з 10 березня 2013 року по 23 лютого 2016 року становлять - 44 424,66 грн.
Підлягає задоволенню позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат заявлених в позовній заяві.
Керуючись ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049,1050ЦК України, постановою Верховного Суду України від 25.12.2013 року за №6-140цс13, ст.ст.10,11,60,79,81,88,212,213,215,226, 360-7 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 7165,61 грн.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд шляхом подачів 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Чорнухинський районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий