Справа № 462/2418/15 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/4953/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю ОСОБА_2, представника Вільної професійної спілки інженерно-технічних працівників ДАП «Львівські авіалінії» - ОСОБА_3, представника Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 червня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції та боржника - Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» щодо невиконання рішення суду та зобов'язання виконати рішення суду (заінтересовані особи - Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії», Вільна професійна спілка інженерно-технічних працівників ДАП «Львівські авіалінії»), -

в с т а н о в и л а:

30 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державного авіапідприємства (ДАП) «Львівські авіалінії», третя особа: Вільна професійна спілка інженерно-технічних працівників ДАП «Львівські авіалінії», про стягнення заборгованості по заробітній платі,з урахуванням уточнень якого просив стягнути з відповідача 63 399,85 грн. різниці заборгованості по заробітній платі з урахуванням інфляції та 10 000,00 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що з 07.11.2007 року працював на посаді командира повітряного судна АН-24 в ДАП «Львівські авіалінії» по день звільнення - 05.05.2008 року, коли його було незаконно відсторонено відповідачем від польотів. Ці обставини були встановленні рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20.12.2012 року, також цим рішенням на його користь було стягнуто заробітну плату за час його відсторонення від польотів - 13250,56 грн., проте цих грошей він не отримав, тому просив стягнути 63399,85 грн. різниці середнього заробітку з урахуванням індексації та компенсації за період з 07.11.2007 року по 04.06.2015 року. Крім того, в звязку невиплатою заробітної плати йому було завдано моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_2 різницю середнього заробітку з урахуванням індексації на користь ОСОБА_2 різницю середнього заробітку з урахуванням індексації та компенсації в сумі 63 399,85 грн. (шістдесят три тисячі триста девяносто девять гривень 85 коп.).

Стягнуто з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень) моральної шкоди.

Стягнуто з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на користь держави 633,99 грн. судового збору.

14 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою щодо невиконання рішення суду, яку мотивував тим, що станом на момент подання цієї скарги рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 червня 2015 року не виконане. Від боржника не поступало жодних повідомлень про хід виконавчого провадження. У звязку з тим, що боржник ДАП «Львівські авіалінії» є державним підприємством, вказане рішення повинно виконуватися у відповідності до п. 2 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким передбачено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. У звязку з вищенаведеним, просив визнати неправомірними дії божника ДАП «Львівські авіалінії» і Залізничного ВДВС ЛМУЮ, які проявилися у невиконанні рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 червня 2015 року, та зобовязати їх виконати дане рішення.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції та боржника Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» щодо невиконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04.06.2015 року у справі № 462/2418/15-ц та зобовязання виконати таке рішення суду відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, вважає її незаконною та необґрунтованою і такою, що постановлена упереджено. Зазначає, що в суді першої інстанції відсутній контроль за виконання його ж рішення. Крім того, відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким передбачено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. У звязку з вищенаведеним, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити його скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, представника Вільної професійної спілки інженерно-технічних працівників ДАП «Львівські авіалінії» - ОСОБА_3, представника Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4,перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідні до цього Кодексу порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст. 158 ЦПК України передбачено, що розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Аналогічні розяснення міститься і в ч. 3 п. 13 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільній справі».

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з»явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дії чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі особу, до компетенції якої належить вирішення питання усунення порушення прав чи свобод заявника.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції зазначив, що заінтересована особа Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії» (відповідач - боржник), яке було належним чином повідомлене про час, день та місце розгляду скарги, не забезпечило явку в судове засідання свого уповноваженого представника, заяви про розгляд справи за його відсутності не подало, про причини неявки суд не повідомило.

Однак колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді у суді першої інстанції» визначено, що перевіряючи явку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд установлює, чи повідомлені ті, хто не з'явився, про час і місце судового засідання з дотриманням норм закону, чи вручені особам, які беруть участь у справі, судові повістки в строк, визначений частиною четвертою статті 74 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 5, 6, 9 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5, 8 ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

У разі відсутності адресата, особа, що доставляє повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, боржник ДАП «Львівські авіалінії» про судові засідання належним чином не був повідомлений, судові повістки повернулися до суду першої інстанції за закінченням терміну зберігання, а суд першої інстанції не вжив заходів для належного повідомлення боржника через курєрів за адресою, зазначеною ДАП «Львівські авіалінії», або телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, або через оголошення у пресі, що передбачено ч.ч. 5, 6, 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 57-159). Повернення повістки «за закінченням терміну зберігання» не вважається належним повідомленням учасника цивільного процесу.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що скарга ОСОБА_2 була розглянута з порушенням порядку, встановленого ч. 1 ст. 158 ЦПК України.

На підставі викладеного, оскаржувана ухвала, як така, що постановлена з порушенням порядку, встановленого для розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, підлягає скасуванню з передачею даного питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 4, 312 ч. 1 п. 3, 313, 314 ч. 1 п. 2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 червня 2016 року скасувати, передати питання по скарзі ОСОБА_2 щодо невиконання рішення суду на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню в силу ст. 324 ЦПК України не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_5