07.07.2016 Єдиний унікальний номер 205/6578/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Ленінський районний суд м.Дніпропетровськаі

у складі: головуючого - судді Федченко В.М.,

при секретарях Бунакової С.О., Джурко Ю.І.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Звернення до суду мотивує тим, що 10.09.2012 між ним та ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №110807Га/12дп, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль Hondaд.р.н. АЕ0801ЕР.

12.12.2012 року о 10.45 годині у м. Дніпропетровську на вул. Шолом Алейхем, 7 сталася ДТП за участю автомобіля Hondaд.р.н. АЕ0801ЕР під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля М21406, д.р.н. АЕ2178ЕІ, яким керував Відповідач ОСОБА_1. Згідно Довідці №9124026 та Постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2013 року ДТП сталася внаслідок порушення Відповідачем п.12.1 Правил дорожнього руху України.

Позивач зазначає, що 12.12.2012 року до нього звернувся ОСОБА_3 ОСОБА_4 із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні документи. У звязку із цим відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №1.002.12.06796/VESKO36528 ВІД 26.12.2012 рокутаумов Договору страхування №110807Га/12дп від 10.09.2012 року розмір страхового відшкодування склав 15070,89 грн., яке було оплачено ОСОБА_3 за відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля.

Тому з посиланням на ст.ст.25-27 Закону України «Про страхування» та ст.ст.990, 993,1166, 1191, 1192 ЦК України просить суд стягнути з Відповідача на його користь в порядку регресу страхове відшкодування в сумі 15070,89 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 242,60 грн.(а.с.1-4, 5).

Представник Позивача в судове засідання не явився. Надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача(а.с.34).

В подальшому надіслав до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції з Деснянським районним судом міста Києва, у задоволенні якого було відмовлено за технічних умов через відсутність звязку із мережею Інтернет (а.с.34, 63).

Відповідачта його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали. Просили суд залишити позов без задоволення.

Відповідач суду пояснив, що зовні його автомобілем були завдані незначніпошкодження автомобілю ОСОБА_3 ОСОБА_4. Крім того, він відразу сплатив останньому вісімсот гривень і той до нього ніяких претензій не мав. Також його дивує та обставина, що ДТП сталася у грудні 2012 року, а позивач звернуся до суду з позовом майже через три роки. Крім того, Претензію від позивача за вих.№СУ/36528/2 від 05.12.2013 року на суму 15070,89 грн. (а.с.8), яку він повинен сплатити протягом семи днів з дня її отримання, він взагалі не отримував

Також надав письмові заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити позивачеві у задоволенні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, внаслідок порушення позивачем способу захисту порушених прав (а.с.48-51).

Заслухавши пояснення відповідача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно ст.19 Конституції України від 28.06.1996 року правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно зі ст.ст.58, 59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими.

Згідно ст.ст.10 ч.2, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 10.09.2012 між позивачем (Страховиком) та ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №110807Га/12дп, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль Hondaд.р.н. АЕ0801ЕР.

12.12.2012 року о 10.45 годині у м. Дніпропетровську на вул. Шолом Алейхем, 7 сталася ДТП за участю автомобіля Hondaд.р.н. АЕ0801ЕР під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля М21406, д.р.н. АЕ2178ЕІ, яким керував Відповідач ОСОБА_1. Згідно Довідці №9124026 та Постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2013 року ДТП сталася внаслідок порушення Відповідачем п.12.1 Правил дорожнього руху України(а.с.9, 11, 27).

12.12.2012 року до позивача (Страховика) звернувся ОСОБА_3 ОСОБА_4 із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні документи. У звязку із цим відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №1.002.12.06796/VESKO36528 ВІД 26.12.2012 року (а.с.11) та умов Договору страхування №110807Га/12дп від 10.09.2012 року (а.с.21-25)розмір страхового відшкодування склав 15070,89 грн.(а.с.13), яке було оплачено позивачем (Страховиком) ОСОБА_3 за відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля.

Зазначена сума страхового відшкодування, сплачена позивачем ОСОБА_3, підлягає стягненню з відповідача у справі, у звязку із чим позивач був змушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх порушених майнових прав та інтересів (а.с.1-4).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страховевідшкодування, має до особи, відповідальної за заподіянийзбиток.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три видистрахування, а саме:особисте, майнове та страхування відповідальності. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заданізбитки (суброгація).

Виходячиізвищезазначеного, можливістьзастосуваннямеханізмусуброгаціїобмежена рамками майновогострахування з урахуванням наведених приписів.

За своєю правовою природою регресістотновідрізняєтьсявідсуброгації. Основнавідмінністьполягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право.

Суброгація - цеперехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобовязанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов'язок за страховим зобов'язанням. Отже, у страхуванні відповідальності, навітьпіслявиконаннязобов'язання страховиком суброгація не припустима, оскількивиникаютьправовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.

Роз'яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разістрахувальникпередаєсвої права страховикові на підставі договору і сприяєреалізаціїостаннімприйнятихсуброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьомурегресрегулюєтьсязагальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а такожстаттею 38 Закону України «Про обов'язковестрахуванняцивільно-правовоївідповідальностівласниківназемнихтранспортнихзасобів», а для суброгаціївідповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановленоособливийправовий режим.

Оскільки при суброгаціївідбувається заміна особи взобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК Українисуброгаціязастосовуєтьсялише до майнового страхування.

Враховуючивикладеніобставинищодозастосування понять «регресу» та «суброгації», суддійшов до висновку про те, що до Позивача не перейшло право регресноївимоги доВідповідача, а виниклолише право вимогисаме в порядку суброгації.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, принципу диспозитивності, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «CK «АХА Страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не може бути задоволений через невірно вибраний позивачем спосіб захисту своїх порушених цивільних прав та інтересів.

Таким чином, за практикою, що склалася, невірно вибраний позивачем спосіб захисту своїх порушених цивільних прав та інтересів є підставою для відмови у задоволенні позову.

Тому суд вважає за необхідне відмовити «СК «АХА Страхування» у позові до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відмова у задоволенні позову саме через порушення позивачем способу захисту своїх цивільних прав та інтересів не є обмеженням його права доступу до правосуддя у належний спосіб, передбачений ч.2 ст.16 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.27 Закону України «Про страхування», п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, ст.ст.15, 16 ч.2, 979, 980, 993 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «АХА Страхування» відмовити у позові до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м.Дніпропетровська.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Федченко