Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Кузнецов Р.В.

при секретарі Малиновській І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Словянську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті ОСОБА_2 в певний час,

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2016 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою за участю заінтересованої особи Словянського міського ВДРАЦС, в якій просив встановити факт, що його батько ОСОБА_3 помер 21 серпня 2016 року у м.Дебальцеве Донецької області.

Заявник ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, заявлені ним вимоги задовольнити.

У заяві про встановлення факту смерті заявником зазначено, що 21 серпня 2016 року у м.Дебальцеве Донецької області помер його батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свідоцтво про його смерть він отримав у відділі ДРАЦС м.Дебальцеве 23.08.2016 р. Розуміючи, що отримані ним документи у м. Дебальцеве є недійсними, він звернувся до Словянського міського ВДРАЦС з проханням зареєструвати смерть ОСОБА_2, однак йому відмовили у державній реєстрації смерті у зв?язку із відсутністю у нього оригіналу лікарського свідоцтва про смерть встановленої форми з печаткою медичного закладу України. Зазначив, що встановлення факту смерті батька йому необхідне для отримання свідоцтва про його смерть. Просив встановити факт смерті ОСОБА_2 21 серпня 2016 року у м. Дебальцеве Донецької області.

Представник заінтересованої особи Словянського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану був належним чином сповіщений про дату, час та місце судового засідання, але до зали суду не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначив, що заперечень не має.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положення ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_4 України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 02.03.2015 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.8/.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії ІV-НО № 441763 ОСОБА_1 народився 21 лютого 1981 року, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 /а.с.9/.

Відповідно до дублікату лікарського свідоцтва про смерть, виданого Республіканським бюро СМЕ експертизи ДНР № 188 від 25.11.2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 21 серпня 2016 року вдома, причина смерті набряк легенів та головного мозку, атеросклеротичний коронарокардіосклероз /а.с.10/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія ДНР № 029264 від 23.08.2016 р. ОСОБА_2 помер 21 серпня 2016 року, про що 23 серпня 2016 року складено відповідний актовий запис № 208 у Дебальцевському міському відділі ЗАЦС /а.с.11/.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

На звернення ОСОБА_1 до Словянського міського ВДРАЦС йому було відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки ним предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження /а.с.12/.

Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто свідоцтво про смерть ОСОБА_2, померлого 21 серпня 2016 року, видане 23.08.2016 р. в м. Дебальцеве Донецької області - на території, тимчасово не підконтрольній Україні, не створює правових наслідків.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...».

Таким чином суд бере до уваги відомості, які зазначені у дублікаті лікарського свідоцтва про смерть № 188 від 25.11.2016 р., засвідченому підписом лікаря та печаткою медичної установи, та свідоцтві про смерть серії ДНР № 029264, видане Дебальцевським міським відділом ЗАЦС, враховуючи неможливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цих документах, хоча й не визнає зазначене лікарське свідоцтво та свідоцтво про смерть офіційним документом.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки породжує для нього правові наслідки отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 у відділі ДРАЦС.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 в певний час, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість.

Відповідно до положення п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_4 України. Враховуючи, що м.Дебальцеве Донецької області є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду.

Керуючись статтями 3, 57-59, 60, 234, 256-259, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті ОСОБА_2 в певний час задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, помер в Україні, в м. Дебальцеве Донецької області, 21 серпня 2016 року, причина смерті набряк легенів та головного мозку, атеросклеротичний коронарокардіосклероз.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4