Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/3800/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 45 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Житомирської обласної дитячої лікарні Житомирської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2016 року

в с т а н о ви л а :

У грудні 2015 року Житомирська обласна дитяча лікарня Житомирської обласної ради звернулася до суду з позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнювала (а.с. 70-71), та остаточно просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги та послуги з утримання гуртожитку і прибудинкової території в сумі 1135 грн. 98 коп., що утворилася за період з 01.03.2013 року по лютий 2016 року, та судовий збір в сумі 1378 грн.

В обґрунтування позову посилалася на те, що у 1994 році ОСОБА_1 на підставі її заяви та спільного рішення адміністрації лікарні і профспілкового комітету було надано жилу кімнату № 508-а в гуртожитку лікарні (с. Станишівка, вул. Сквирське шосе, 6, Житомирського району і області), а з 2000 року останню переселено до кімнати № 205б даного гуртожитку. Дитяча лікарня, як балансоутримувач, є виконавцем житлово-комунальних послуг та послуг з утримання гуртожитку та прибудинкової території. Відповідачка не сплачує у повному обсязі за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку відмовляється сплатити.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин справи, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що у гуртожитку разом з нею зареєстровані діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але фактично з нею проживає тільки дочка. Незважаючи на це, позивач, в порушення вимог Положення про гуртожиток Житомирської обласної дитячої лікарні проводив нарахування на всіх зареєстрованих осіб, в тому числі і на сина. Крім того, адміністрація лікарні нараховує їй плату за комунальні послуги на підставі необґрунтовано підвищених тарифів та не проводить розмежування спожитих послуг між мешканцями гуртожитку та орендарями, які споживають послуги у більшому розмірі ніж мешканці гуртожитку. Також, з нею, з вини позивача, не було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг, чим порушені вимоги ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Стаття 4 Закону передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 ст. 19 Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 указаного Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 21 Закону, постанови № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону.

Встановлено, що відповідно до рішення Житомирської обласної ради від 17.03.2011 року № 95 Житомирська обласна дитяча лікарня Житомирської обласної ради перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та в управлінні Житомирської обласної ради. Гуртожиток, який розташований за адресою: с. Станишівка, вул. Сквирське шосе, 6, Житомирського району і області, входить до цілісного майнового комплексу обласної дитячої лікарні, тобто перебуває на балансі лікарні (а.с. 8).

У кімнаті 205-Б гуртожитку зареєстровані і проживають ОСОБА_1 та її діти: повнолітній син ОСОБА_2 і неповнолітня дочка ОСОБА_3 (а.с. 17, 54). З рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21.03.2012 року вбачається, що неповнолітні діти після розлучення залишилися на вихованні та утриманні відповідачки (а.с. 52).

Жила площа кімнати становить 20,7 кв.м., допоміжна (туалет, умивальник, душова, коридор, кухня) 10,8 кв.м., площа загального користування - 8,8 кв.м., а всього 40,3 кв.м. (а.с. 99-101). Окремі лічильники на дану кімнату не встановлені.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово пропонував ОСОБА_1 укласти договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який відповідає Типовому договору, проте вона відмовляється від виконання свого обов'язку щодо його укладення (а.с. 13-14, 112-114, 160-163, 167-171).

Отже, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно з вимогами житлового законодавства розрахунки за спожиті житлово-комунальні послуги мешканцями гуртожитку проводяться за показами загальнобудинкових приладів обліку. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ч. 1 ст. 68 ЖК України). Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до пп. 8 п. 18 «Примірного положення про гуртожитки» (затв. ОСОБА_4 Міністрів УРСР 03.06.1986 року № 208), що діяло на момент виникнення спірних правовідносин і до 19.08.2015 року, робітники, службовці, студенти, учні, а також інші громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов'язані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги. Плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця (п. 39 Положення).

Особи, які проживають у гуртожитку, зобов'язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги (розділ 3 п. 4 Положення про гуртожитки від 27.04.2015 року, за реєстр. мін'юстом України 03.07.2015 року за № 778/223). Особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв'язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги (п. 7 Положення).

Розмір плати за проживання в гуртожитку зазначається у договорі найму жилого приміщення в гуртожитку, відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку, також, визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в ньому.

Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/+тарифів на такі послуги.

Переведення мешканців гуртожитку на розрахунки за показами індивідуальних приладів обліку можливо лише при укладенні договору з балансоутримувачем, який є виконавцем житлово-комунальних послуг та з дозволу власника.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території.

З матеріалів справи вбачається, що рішеннями виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району і області № 74 від 16.06.2011 року, № 39 від 16.05.2013 року, № 45 від 21.05.2015 року були погоджені Житомирській обласній дитячій лікарні тарифи на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території (а.с. 73-80).

З розрахунку заборгованості вбачається (а.с. 72), що станом на 01.03.2016 року борг відповідачки за надані житлово-комунальні послуги та послуги з утримання гуртожитку і прибудинкової території становить 1135 грн. 98 коп. (з 01.03.2013 року по лютий 2016 року). Даний розрахунок підтверджується актами взаємозвірки та затвердженими тарифами.

Також, зі справи вбачається, що ОСОБА_1 призначалася субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року (а.с. 67).

Позивачем на адресу ОСОБА_1 неодноразово надсилались листи-попередження про необхідність погашення заборгованості за спожиті комунальні послуги, проте борг на даний час не сплачено.

Також, під час апеляційного розгляду було встановлено, що 19.07.2016 року адміністративна колегія Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України винесла свої рекомендації про припинення Житомирською обласною дитячою лікарнею дій, які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції (а.с. 216-218).

Зокрема, у даних рекомендаціях зазначено, що дії Житомирської обласної дитячої лікарні, які полягають у нарахуванні плати ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги на 3 чоловіки за червень 2016 року (період не входить до позовних вимог), необґрунтованому нарахуванню плати за опалення та спожиту електричну енергію мешканцям гуртожитку, що не мають індивідуальних лічильників, містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом вчинення дій, що призвели чи можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Крім того, дії Житомирської обласної дитячої лікарні, які полягають у введенні в дію з 01.06.2015 року тарифу на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території, встановленого рішенням виконавчого комітету Станишівської сільської ради від 21.05.2015 року № 45, здійснені з порушенням порядку введення в дію цього рішення, визначеного ч. 6 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги).

У зв'язку із зазначеним, позивачу було рекомендовано провести перерахунок мешканцям гуртожитку за послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території за період з 01.06.2015 року по 13.06.2015 року включно, та провести перерахунок плати ОСОБА_1 за користування електроплитою, за холодну та гарячу воду за червень 2016 року (період не входить до позовних вимог).

На виконання рекомендацій адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України позивачем проведено перерахунок ОСОБА_1 послуг з утримання гуртожитку та прибудинкової території за період з 01.06.2015 року по 13.06.2015 року, яким визначено, що поверненню підлягає 11 грн. 36 коп. (а.с. 219-220).

Доводи апелянта про те, що у гуртожитку з нею проживає лише дочка, а відтак позивач неправомірно нараховує плату на трьох осіб є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що у червні та вересні 2015 року ОСОБА_1 зверталася до головного лікаря Житомирської обласної дитячої лікарні з заявами, в яких просила зробити "перерахунок за комунальні послуги за дітей, які знаходяться на канікулах з 31.05. по 31.08.2015 року і у гуртожитку не проживають" (а.с. 56-57). Проте, довідка Даничівської сільської ради від 08.09.2015 року про місцезнаходження дітей була подана у другій половині вересня 2015 року (а.с. 18). При цьому, фактична перевірка проживання дітей у гуртожитку не проводилась, відповідні акти на складалися.

17.09.2015 року позивач надіслав ОСОБА_1 лист, у якому зазначив, що відповідачкою не дотримано порядок оформлення вимог на проведення перерахунку оплати за житлово-комунальні послуги та надано роз'яснення з цього питання (а.с. 55).

Слід зазначити, що наданий відповідачкою акт від березня 2016 року про те, що ОСОБА_2 не проживає у гуртожитку з 22.03.2012 року, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки складений мешканцями гуртожитку та суперечить попереднім заявам ОСОБА_1 (а.с. 37).

Інших доказів суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру заборгованості за житлово-комунальні послуги, послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території та відповідно судового збору. Розмір заборгованості підлягає зменшенню з 1135 грн. 98 коп. до 1124 грн. 62 коп., судового збору - з 1218 грн. до 1205 грн. 82 коп. (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2016 року змінити, зменшивши розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги, послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території з 1135 грн. 98 коп. до 1124 грн. 62 коп. та судового збору з 1218 грн. до 1205 грн. 82 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді