Справа № 415/565/16-ц
Провадження № 2/415/468/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.09.16 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Бойко С.Л.

при секретарі Тимофієвої О. В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Лисичанськ справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Луганської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та стягнення суми депозитного вкладу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Луганської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення боргу по договору банківського вкладу, відсотків за договором, компенсацію понесених витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.12.2010 року позивач уклав з Луганською філією ПАТ КБ «ПриватБанк» договір банківського вкладу «Пенсійний накопичувальний» № 189485013. Згідно з умовами даного договору позивач може накопичувати свої кошти шляхом регулярних платежів. Позивачу було видано електронну ощадну книжку. Після проходження строку дії договору банківського вкладу договір вважається продовженим, якщо ні одна із сторін не заявила про його розірвання. Позивач користувався послугами банку до березня 2015 року. 19.03.2015 року на електронну ощадну книжку позивача поступили кошти у сумі 2570,36грн., однак позивач не має змоги скористуватися даними коштами, по скільки його електронну ощадну книжку заблоковано.

З приводу блокування електронної ощадної книжки позивач неодноразово звертався до банку про повернення їй вищевказаної суми вкладу, але натомість листами ПАТ КБ «ПриватБанк» йому було повідомлено, що відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг банк має право відмовити клієнту без пояснення причин призупинити здійснення розрахунків за карткою (заблокувати картку) в разі порушень держателем вимог законодавства України. При цьому банк не вказав конкретних причин призупинити здійснення розрахунків за карткою. Позивач просить визнати дії відповідача з неповернення його депозитного вкладу та блокіровки карткового рахунку неправомірними, зобовязати повернути депозитний вклад в сумі 2570,36 грн., нарахувати та виплатити проценти по вкладу за період з 01.04.2015 р. по день виплати суми вкладу та стягнути судовий збір.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав частково, позовні вимоги в частині нарахувати та виплатити проценти по вкладу за період з 01.04.2015р. по день виплати суми вкладу просив суд залишити без розгляду. В іншій частині позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала відповідно до обставин, викладених у ньому. Просила стягнути з відповідача на користь позивачадепозитний вклад в сумі 2570,36 грн. та судовий збір у розмірі 551,20грн.

Представник відповідача позов не визнала і заперечила проти його задоволення. Пояснила, що ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг банк має право відмовити клієнту без пояснення причин призупинити здійснення розрахунків за карткою (заблокувати картку) в разі порушень держателем вимог законодавства України. Позивачем було вжито дій, які були сприйняті банком як введення в оману, по скільки неодноразово звертався з заявами, в яких посилювався на те, що він має в банку депозитний рахунок. Картку позивача було заблоковано. Кошти до теперішнього часу знаходяться на рахунку позивача. Позивачу неодноразово повідомлялося по телефону, що йому необхідно прийти до відділення банку та надати підтверджуючі документи відносно його особи. Після ідентифікації позивача в банку йому буде розблоковано картку. На підставі вищевикладеного просить в позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.12.2010 року позивач уклав з Луганською філією ПАТ КБ «ПриватБанк» договір банківського вкладу «Пенсійний накопичувальний» №189485013.(а.с. 5)

Відповідно до положень ст.2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України, або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно умов договору, укладено між позивачем та відповідачем, вкладчик є власником пенсійного накопичувального вкладу. Власник вкладу може накопичувати свої кошти шляхом регулярних платежів строком на рік. Відповідно до п.2 умов вкладу договір продовжується неодноразово без явки вкладника в банк. (а.с.5).

Таким чином, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються параграфом 3 глава 71 ЦК України та загальними нормами ЦК щодо зобов`язань (розділ 1 Книги 5 ЦК України).

Відповідно до повідомлення Управління пенсійного фонду України в м.Лисичанськ від 08.12.2015року за № 7637/02-09 пенсія за березень 2015року ОСОБА_1 була перерахована у сумі 2570,36грн. на картковий рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.11).

Як вбачається з роздруківки, наданої ПАТ КБ «ПриватБанк», 19.03.2015року на картковий рахунок ОСОБА_1 надійшла пенсія в розмірі 2570,36грн. (а.с.51).

Статтями 1058, 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

З березня 2015року позивач не має змоги скористуватися своїми правами на одержання перерахованої на його рахунок пенсії в сумі 2570,36грн.

Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини Кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

06.04.2015року, 29.04.2015року позивач з заявою звернулася до банку з проханням надати пояснення з приводу блокіровки його картки № 129737 (а.с.7,8).

Натомість позивач отримав повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» листами № 20.1.0.0.0/7-20150326/2318 від 07.04.2015р. та №20.1.0.0.0/7-20150429/2474 від 03.06.2015р. в яких зазначається, що відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг банк має право відмовити клієнту без пояснення причин призупинити здійснення розрахунків за карткою (заблокувати картку) в разі порушень держателем вимог законодавства України. (а.с.9,10).

Такі дії ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Луганської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» по відношенню до ОСОБА_1 суд вважає незаконними, а відмову безпідставною.

Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до договору банківського вкладу у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Згідно із ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Відповідачем не надано доказів про вагомі причини неналежного виконання своїх зобов'язань щодо повернення коштів позивачу, а посилання на те, що позивач не зявився до банку для ідентифікації особи при неодноразових зверненнях банку з даною пропозицією до клієнта і це стало причиною блокування картки є непереконливими.

Із зазначених підстав вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів 2570,36 грн. підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов'язані із сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 629, 1058, 1060, ЦК України, ЗУ «Про банки і банківську діяльність », ст.ст.5,8,10,11,57,60,88, 110, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Луганської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та стягнення

суми депозитного вкладу задовольнити.

Визнати дії відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» по неповерненню депозитного вкладу ОСОБА_1 в сумі 2570,36 грн. незаконними.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 депозитний вклад в сумі 2570,36грн.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. на користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Суддя - головуючий: С.Л.Бойко