АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2311/16 Головуючий 1 інстанції: Островська Н.І.
Справа № 637/439/15-ц Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Бездітко В.М., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління держземагенства у Харківській області, Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, відділу держземагенства у Шевченківському районі Харківської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, фермерського господарства «Восход А», треті особи: Нижньобурлуцька сільська рада Шевченківського району Харківської області, Реєстраційна служба Шевченківського районного управління юстиції Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько, ОСОБА_6 На підставі державного акту на право постійного користування землею йому належала земельна ділянка загальною площею 50 га в межах згідно з планом, яку рішенням II сесії XXIII скликання Шевченківської районної ради народних депутатів Шевченківського району Харківської області від 22.07.1998 року надано для ведення селянського господарства на території Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської області. Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги є він - син ОСОБА_3 та дружина - ОСОБА_4, яка не претендує на спадкове майно. Позивач звернувся в нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом було відмовлено. Крім того, згідно статуту фермерського господарства «Восход А» в редакції від 16.07.2007 року зазначено, що ФГ «Восход А» створюється на необмежений строк, засновником і головою якого є ОСОБА_6 Згідно протоколу № 4 від 22.04.2013 року загальних зборів членів господарства на ОСОБА_4 покладено повноваження засновника господарства. Після смерті ОСОБА_6 процедури реорганізації, ліквідації та банкрутства не розпочато. Спадкоємці фактично продовжують здійснювати статутну діяльність, зокрема користуватися земельною ділянкою, сплачують податки та збори. Будь-які акти органів державної влади щодо припинення права спадкодавця щодо постійного користування вищевказаною земельною ділянкою відсутні.

Просив визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою, яка розташована на території Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської області, загальною площею 50 га, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив визнати за позивачем право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Представник Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області позов не визнала.

Представник третьої особи - реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області проти задоволення позову заперечував.

Інші особи, які беруть участь у справі, до суду не з`явились.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 09.02.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. При цьому посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права. Зазначає, що відсутність законодавчої норми, яка б регулювала виниклі правовідносини, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та відсутності правових підстав для визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Вказаний висновок судова колегія вважає вірним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що фермерське господарство «Восход А» створено на необмежений строк, діє на підставі статуту, засновником і головою його є ОСОБА_6, місце знаходження господарства: АДРЕСА_1 ( а.с. 13 - 33 ).

ОСОБА_6 виданий державний акт серії НОМЕР_1 на право постійного користування землею загальною площею 50 га на території Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району на підставі рішення Шевченківської районної ради народних депутатів Шевченківського району Харківської області від 22.07.1998 року ( а.с. 11 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер ( а.с. 10 ).

Згідно відповіді приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Томчук С.М., ОСОБА_6 частину належного йому майна заповів своєму синові - ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_6 заведена спадкова справа, спадщину прийняв син померлого - ОСОБА_3 Дружина спадкодавця ОСОБА_4 та його донька - ОСОБА_5 від спадщини відмовилися, про що подали відповідні заяви. Для вирішення питання спадкування земельної ділянки, наданої спадкодавцю в постійне користування для ведення фермерського господарства спадкоємцю рекомендовано звернутися з заявою до суду ( а.с. 65).

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив судам, що відповідно до ст. 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно ч. 1 ст. 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 407 ЦК України у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, та ч. 2 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ПК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ПК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Посилання позивача на те, що ст. 1225 ЦК України передбачена можливість успадкування права постійного користування земельною ділянкою і таке право ним було успадковане, не узгоджується з наведеними вимогами чинного законодавства, зокрема ч. 1 ст. 407 ЦК України та ч. 5 ст. 1021 ЗК України, якими передбачено лише договірний порядок установлення емфітевзису та не передбачено судового порядку його встановлення.

Доказів на підтвердження наявності чи відсутності такого договору позивачем не надано.

Державний акт на право постійного користування землею загальною площею 50 га на території Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району, виданий на ім`я ОСОБА_6 надавав останньому право користуватися земельною ділянкою. При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутися до власника цієї земельної ділянки для оформлення своїх прав на користування нею.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді