УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Марцинкевича В.А.,

при секретар Іова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, скаргу ОСОБА_1, на дії: Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві Телявського А.М., заінтересована особа: ОСОБА_3 про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа від 06.11.2014 року та зобов'язати державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві Телявського А.М. поновити виконавче провадження в передбачений законом строк.

Вимоги скарги мотивує тим, що в провадженні ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві перебуває виконавче провадження №30956675 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 695130 гривень, та витрат за сплату розгляду справи в сумі 1820 гривень, а всього на загальну суму 696950 гривень.

Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві Телявського А.М. від 06.11.2014 року було повернуто виконавчий документ стягувачеві з підстав передбачених положеннями п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Про вказану постанову представник стягувача дізнався підчас ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження лише 15.06.2016 року, оскільки до вказаного часу жодних відповідей, постанов чи будь-яких викликів з ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві стягувачеві чи його представнику не надходило.

Ознайомившись зі змістом вказаної вище постанови сторона стягувача, вважає, що вказана постанова є незаконною та винесена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню.

В судове засідання представник скаржника та суб'єкт оскарження не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, суду подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві Телявським А.М. 06.11.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник просить скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язати ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві відновити виконавче провадження №30956675.

При цьому заявник посилається на те, що в діях державного виконавця мають місце факти бездіяльності при здійснені виконавчого провадження внаслідок чого рішення суду не виконується, а саме виконавчою службою не здійснено всього можливого комплексу заходів щодо встановлення майна котре перебуває у власності боржника.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або

належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві суду не надано будь-яких доказів про те, що проводилися всі відповідні дії по виявленню майна боржника ОСОБА_3, у тому числі наявності нерухомого майна та ін., у зв'язку з чим постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 06.11.2014 року з посиланням на відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, винесена безпідставно.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, та з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

За нормою ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або

якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа

чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

Як роз'яснено у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", а також у пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Враховуючи зазначене суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а саме слід визнати незаконною та скасувати спірну постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки висновки державного виконавця про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, є передчасними.

Заявлені вимоги у частині зобов'язання відділ державної виконавчої служби відновити виконавче провадження з огляду на вимоги вищенаведених постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14 та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6 задоволенню не підлягають, оскільки у разі визнання судом незаконною постанови про повернення виконавчого документа стягувачу провадження підлягає відновленню державним виконавцем відповідно до вимог положень ст. 51 Закону України „Про виконавче провадження", при цьому стягувач, якому повернутий виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

Керуючись Законом України „Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженоїнаказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, на дії: Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві Телявського А.М., заінтересована особа: ОСОБА_3 про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві Телявського А.М. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 06.11.2014 року винесену у виконавчому провадженні №30956675.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п»яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя