Справа № 758/7686/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

03 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Лемішко А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 позивач, ПАТ «Дельта Банк» у особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 30.03.2011 між ПАТ «Астра банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №80901, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 130000 грн., під 17,9% річних, на строк до 30.03.2016.

Виконання кредитних зобов'язань забезпечене укладеним між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 договором іпотеки від 30.03.2011, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим у реєстрі під № 374, за умовами якого іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08.06.2010, виданого Головним управлінням житлового забезпечення на підставі наказу від 28.05.2010, №3719-С/КІ.

Банк виконав свої зобов»язання в повному обсязі, надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та порядку, передбаченими умовами кредитного договору.

Відповідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013, ПАТ «Астра Банк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» в порядку, обсязі та на умовах? визначених цим договором, права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі за кредитним договором та договором іпотеки від 30.03.2011, укладеними з ОСОБА_1.

Позичальник взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 05.06.2015 склалася заборгованість у загальній сумі 117654 грн. 03 коп., у тому числі: за кредитом - 95685 грн. 76 коп.; пенею - 20321 грн. 39 коп., 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту - 1602 грн. 60 коп., 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках.

17.06.2015 банк надіслав відповідачу лист-вимогу про усунення порушень в 30-ти денний строк, та попередив, у разі невиконання, про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки, залишену ним без задоволення.

Враховуючи наведене, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №80901 від 30.03.2011 у загальній сумі 117654 грн. 03 коп., у тому числі: за кредитом - у сумі 95685 грн. 76 коп.; пенею - в сумі 20321 грн. 39 коп., 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту - 1602 грн. 60 коп., 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 30.03.2011, шляхом визнання за банком права власності на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності та визнати за банком право власності на вказану квартиру.

Представник позивача на підставі довіреності, ОСОБА_2, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач, ОСОБА_1, з позовом ознайомлений, у судове засідання повторно не з»явився, судові повістки - повідомлення, надіслані за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернуті з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання, тому в розумінні п.2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України він вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, та у порядку ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи повноважний представник позивача не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджені та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд установив, що 30.03.2011 між ПАТ «Астра банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №80901, та 19.07.2011 договір про внесення доповнень до нього, за умовами яких банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування в розмірі 130000 грн., під 17,9% річних, строк кредитної лінії з 30.03.2011 по 30.03.2016 включно. ( а. с. 6 -15).

Умови і порядок надання, суми, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок сплати у межах цього договору банк та позичальник оформили у додатку №1 (графіку платежів), що є невід'ємною частиною цього договору (п.1.1.).

Виконання умов кредитного договору забезпечено укладеним між ПАТ «Астра банк» та ОСОБА_1 договором іпотеки від 30.03.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр № 374, з доповненнями до нього від 19.07.2011, за умовами яких банку в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,50 кв. м, житловою - 21, 60 кв. м, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 08.06.2010, виданого Головним управлінням житлового забезпечення на підставі наказу від 28.05.2010, №3719-С/КІ, обумовленою сторонами заставною вартістю в 200000 грн. ( а. с. 16-26).

При посвідченні договору іпотеки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ накладена заборона відчуження іпотечної квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, до виконання /припинення/, розірвання договору іпотеки, зареєстрована у реєстрі за №375 ( а.с. 23).

Відповідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр №1509, ПАТ «Астра Банк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» в порядку, обсязі та на умовах? визначених цим договором, права вимоги за кредитними договорами та договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань, у тому числі за кредитним договором та договором іпотеки від 30.03.2011, укладеними із ОСОБА_1, що підтверджується витягом з додатку №1 до договору купівлі-продажу (Перелік прав вимоги за кредитами ) ( а. с. 31-35).

«Права вимоги» за умовами п. 1.1. цього договору означають всі права вимоги ( як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги на засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальником та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов»язків за кредитними договорами та договорами забезпечення. і забезпечують виконання Укрпромбанком кредитних зобов'язань перед НБУ, та підлягають передачі на підставі цього договору. Перелік кредитних та забезпечувальних договорів наведений в додатку № 2 до цього договору.

Позичальник взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого склалася заборгованість станом на 05.06.2015 у загальній сумі 117654 грн. 03 коп., у тому числі: за кредитом - у сумі 95685 грн. 76 коп.; пенею - в сумі 20321 грн. 39 коп., 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту - 1602 грн. 60 коп., 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках пеня (а. с. 68, 71).

17.06.2015 позивач надіслав позичальнику лист- вимог про усунення порушень за кредитним договором/договором іпотеки у 30 денний строк, у разі невиконання, попередив про дострокове погашення кредиту, в тому числі шляхом примусового звернення стягнення на майно, залишене ним без виконання (а. с. 46).

Відповідно положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ( ст. 611 ЦК ).

Відповідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 зазначено статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно ч. 3 ст. 36 цього Закону договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Пунктом 2.15. укладеного між сторонами договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання позичальником кредитних зобов'язань, іпотекодержатель має право превести на себе право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання за кредитним договором №80901 від 30.03.2011або від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі продажу у порядку, передбаченому розділом 5 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до умов п.5.7. договору іпотеки (застереження) звернення стягнення на предмет іпотеки в разі набуття іпотекодержателем права на звернення за вибором іпотекодержателя відбувається : за згодою сторін; за виконавчим написом нотаріуса, який вчиняється за рахунок іпотекодавця; за рішенням суду; за вибором іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку згідно договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом: 1) переходу від іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель письмово повідомляє іпотекодавця, з дотриманням вимог, установлених Законом України «Про іпотеку». Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності; продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі - покупцю та будь-яким способом, у тому чмслі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу в полрядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя серед перелічених у п. 5.7. договору належить іпотекодержателю.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Отже правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в позасудовому порядку.

Враховуючи викладене, оскільки у договорі іпотеки міститься застереження, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, що є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»), суд вважає необхідним відмовили у задоволенні позову.

Таким чином, суд дійшгов висновку, що позовні вимоги не доведені та задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 328, 335, 376, 392, 525, 526, 530, 611, 1048 - 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 7, 12, 33, 35, 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 64, 79, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» у особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на предмет іпотеки відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста в установленому законом порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л. О. Трегубенко