Провадження № 2/369/834/16
13.04.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчко А.Я.
за участю секретаря: Раситюк М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкодипосилаючись на те, що 05.10.2015 року з 2-ої до 3-ої години ночі відбулось затоплення квартири, що належить та в якій мешкає ОСОБА_1 із своєю сімєю.
Того ж дня позивач звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ», яке обслуговує Житловий комплекс «Чайка» для складення акту про затоплення квартири та визначення причини такого затоплення.
06.10.2015 року комісією ТОВ «ЗАРАЗ» було складено акт огляду приміщення № 124 щодо залиття квартири позивача, згідно якого залиття відбулося із квартири № 24 та вини власника даної квартири.
Відповідно до акту огляду приміщення № 124 залиття відбулось в санвузлі на роводці ГВС, біля крану на полотенцесушителі лопнуло різьблення, що є зоною відповідальності власника квартири №24, тобто відповідача.
У результаті залиття квартири позивачу було завдано істотної моральної шкоди, яка виражається в тому, що при виявленні залиття позивач отримала психологічний стрес, вратила спокій, відчуває постійний дискомфорт. Залиттям було пошкоджено новий ремонт, саме у вітальні та санвузлі залито підвісну стелю та стіни і Позивачу тепер доведеться приводити житло в той стан, який був до залиття, що призведе до значних витрат часу і пеевних сил. Залиття відбулося пізно вночі і замість відпочинку сімя возивача була вимушена ліквідовувати джерела гарячої води, що лилася зі стелі, звертатись до аварійної служби і перекривати гарячу воду у всьому підїзді будинку, у звязку з тим, що відповідача не було дома. В сімї Позивача є малолітня дитина, відпочинок якої було порушено, позивач переймається, що дитина у звязку з підвищеною вологістю може захворіти. Було зірвано встановлений ритм життя і наступний робочий день Позивача та його сімї. На наступні кілька днів було відключено гарячу воду у всіх мешканців підїзду.
Крім того, відповідач навіть не вибачився і не запропонував позивачу добровільно відшкодувати шкоду чи допомогти особистою участю у ліквідації наслідків залиття.
Отже, позивачу та його сім'ї завдана значна моральна шкода зі сторони відповідача, яку позивач оцінює у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.
Підтвердженням залиття квартири є акт огляду приміщення № 124 від 06.10.2015 року.
Для належного захисту своїх законних прав та інтересів, позивач звернувся за допомогою до Адвокатського обєднання «Клочков та партнери», із яким уклав відповідний Договір № 13/10 від 13.10.2015 року.
Тому просили стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 для відшкодування моральної шкоди 2 000 (дві тисячі) гривень., витрати на правоу допомогу у розмірі 3375 гривень, 420 гривень витарти за оголошення в газету та судвоий збір у розмірі 1218 гривень.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, заслухавши пояснення свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено у судовому засіданні, 05.10.2015 року з 2-ої до 3-ої години ночі відбулось затоплення квартири, що належить та в якій мешкає ОСОБА_1 із своєю сімєю.
Також з матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ», яке обслуговує Житловий комплекс «Чайка» для складення акту про затоплення квартири та визначення причини такого затоплення.
06.10.2015 року комісією ТОВ «ЗАРАЗ» було складено акт огляду приміщення № 124 щодо залиття квартири позивача, згідно якого залиття відбулося із квартири № 24 та вини власника даної квартири.
Відповідно до акту огляду приміщення № 124 залиття відбулось в санвузлі на розводці ГВС, біля крану на полотенцесушителі лопнуло різьблення, що є зоною відповідальності власника квартири №24, тобто відповідача.
В результаті залиття квартири позивачу було завдано істотної моральної шкоди, яка виражається в тому, що при виявленні залиття позивач отримала психологічний стрес, вратила спокій, відчуває постійний дискомфорт. Залиттям було пошкоджено новий ремонт, саме у вітальні та санвузлі залито підвісну стелю та стіни і позивачу тепер доведеться приводити житло в той стан, який був до залиття, що призведе до значних витрат часу і певних сил. Залиття відбулося пізно вночі і замість відпочинку сімя позивача була вимушена ліквідовувати джерела гарячої води, що лилася зі стелі, звертатись до аварійної служби і перекривати гарячу воду у всьому підїзді будинку, у звязку з тим, що відповідача не було дома. В сімї позивача є малолітня дитина, відпочинок якої було порушено, позивач переймається, що дитина у звязку з підвищеною вологістю може захворіти. Було зірвано встановлений ритм життя і наступний робочий день позивача та його сімї. На наступні кілька днів було відключено гарячу воду у всіх мешканців підїзду.
Крім того, відповідач навіть не вибачився і не запропонував позивачу добровільно відшкодувати шкоду чи допомогти особистою участю у ліквідації наслідків залиття.
Отже, позивачу та його сім'ї завдана значна моральна шкода зі сторони відповідача, яку позивач оцінює у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.
Ч.1 ст. 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної пкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. З ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких, та яких обставин, та якими діями (бездіяльнгістю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Той, факт, що позивач звертався до ТОВ «ЗАРАЗ» підтверджується копією заяви ОСОБА_1 на імя директора ТОВ «ЗАРАЗ» .
Підтвердженням залиття квартири є акт огляду приміщення № 124 від 06.10.2015 року.
Суд вважає, що 05.10.2015 року в результаті залиття квартири позивач ОСОБА_1 з вини відповідача зазнала душевних страждань, оскільки вовона отримали душевні страждання з приводу пошкодження майна, неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, тому були вимушені звернутися до суду за захистом порушеного права.
За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 гривень.
Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Частиною 2 ст. 84 ЦПК України визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Позивач просила стягнути з відповідача також витрати за надання правової допомоги у розмірі 3375 грн. Надали суду договір про надання юридичних послуг від 13.10.2015 р., укладений між ТОВ «Адвокатське об»єданнаня Клочков та Партнери», акт №1 здачі-прийняття наданих послуг від 12.04.2016 року та квитанцію від 13.04.2016 року про оплату за договором від 13.10.2015 року в сумі 3375 гривень.
Однак суд приходить, до висновку, що така вимога задоволенню підлягає частково з огляду на наступне.
Між позивачем та ТОВ «Адвокатське об»єданнаня Клочков та Партнери» був укладений договір про надання юридичних послуг.
У судових засіданнях участь у справі приймав представник позивача.
На підтвердження вимог про надання правової допомоги представник позивача у судовому засіданні посилалась на розрахунки вартості наданих послуг, а саме на додаткову угоду №1 від 13.10.2015 року до договору про надання правової допомоги 13/10 від 13.10.2015 року вартість послуг встановлено у розмірі 450 гивень за одну годину.
Тому згідно розрахунку: 450,00 грн. х 7.5 год.= 3375 гривень.
Однак суду представником позивача на підтвердження вимог про надання парвоовї допомоги не надано було додаткової угоди №1 від 13.10.2015 року до договору про надання правової допомоги 13/10 від 13.10.2015 року, де вартість послуг було встановлено у розмірі 450 гивень за одну годину.
Разом з цим, на думку суду не доведено, що визначена в договорі про надання правової допомоги ціна розмірі 3375 гривень, носить справедливий характер, адже розумною платою слід вважати плату, визначену, виходячи зі звичайної ціни, що склалася на аналогічні послуги на момент укладення договору.
Однак, не надано будь - яких висновків спеціалістів та відомостей, що можуть підтвердити обгрунтованість визначеної в договорі ціни.
Також, відсутній критерій їх визначення, сторони не повідомили з яких саме суджень вони виходили визначаючи розмір винагороди у розмірі 3375 гривень, ( кількість витраченого виконавцем часу, чисельність судових справ та засідань, відсоток від присудженого майна, тощо).
Тому, суд виходить з того, що лише одночасна наявність вищеперелічених умов надають можливість стверджувати, що ціна в визначена в догові є справедливою та добросовісною.
Добросовісність має "обмежувальну" функцію, згідно з якою правило, обов'язкове для сторін не застосовується настільки, наскільки за даних обставин це буде неприйнятним відповідно до критерію розумності та справедливості.
Отже, добросовісність може за даних обставин анулювати чи виключити застосування правил, встановлених сторонами.
Статтею 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 84, 88 ЦПК України, судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи.
Суду не доведено, що визначена в договорі про надання правової допомоги ціна носить справедливий характер, адже розумною платою слід вважати плату, визначену, виходячи зі звичайної ціни, що склалася на аналогічні послуги на момент укладення договору.
Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у зв»язку з їх частковою доведеністю, тому стягує з відповідача на користь позивача витрати понесені за надання правової допомоги у розмірі 500 гривень.
Окрім того, як вбачається із матеріалів справи позивачем було понесенні витрати за повідомлення відповідача, через засоби масової інформації, а саме через газету «Урядовий кур»єр»., що складають 420 гривень.
За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку позов підлягає задоволенню частково.
З урахуванням часткового задоволення позову на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1218 гривень.
Керуючись статями 23, 84, 88, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169,209, 212-215, 218,223-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 500 гривень та 420 гривень витрати за оголошення в газету.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1218 гривень.
У решті позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії даного рішення суду особою, яка його оскаржує.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 (десяти) днів з дня отримання рішення.

Суддя А.Я.Волчко