Справа № 734/1195/13-ц Провадження № 22-ц/795/1508/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Іванюк Т. І. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ГУБАР В.С., ШИТЧЕНКО Н.В.
при секретарі:ЗІНЬКОВЕЦЬ О.О.
за участю:позивачки ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_8, представника апелянтів ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_8 на рішення Козелецького районного суду від 10 червня 2013 року у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Остерської міської ради Козелецького району про визнання права власності на спадщину за законом,

в с т а н о в и в:

Рішенням Козелецького районного суду від 10 червня 2013 року позов ОСОБА_4 до Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності на спадщину за законом задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_8 у липні 2016 року звернулись з апеляційною скаргою, в якій просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначають, що висновок суду першої інстанції про те, що будинок ввійшов до складу спадщини після смерті ОСОБА_11 не ґрунтується на доказах і є хибним. Суд не посилається на жоден документ або інший доказ, який би підтверджував факт набуття ОСОБА_11 у власність будинку на підставі правочину або шляхом будівництва. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначають, що у придбанні та подальшій перебудові житлового будинку приймав безпосередньо участь ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, якому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 приходяться рідними доньками згідно свідоцтва про народження, які являються спадкоємцями ОСОБА_12 першої черги за законом та його правонаступниками відповідно до ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України та ст. 37 ЦПК України. Крім того ОСОБА_6 була зареєстрована і проживала разом з ОСОБА_12 на час його смерті згідно довідки № 2519 від 24.09.2015 року, а ОСОБА_8 являється малолітньою дитиною. На думку апелянтів, суд не з» ясував, що у ОСОБА_11 на той час був ще один спадкоємець першої черги за законом - син ОСОБА_12 відомості про якого позивачка приховала і суд його права та законні інтереси до уваги не врахував і взагалі не з'ясовував коло спадкоємців. Про існування спірного рішення вони дізналися у 2016 році, до участі у розгляді даної справи їх не залучили, чим порушили їхні права та інтереси.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без зміни, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка являється спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори, але не може її оформити у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки він відповідає матеріалам справи і вимогам закону, який регулює спірні правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_11. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, яке розташовано в АДРЕСА_1.

В установлений законом строк ОСОБА_4 звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки домоволодіння не було зареєстроване на праві власності за спадкодавцем ОСОБА_11(а.с.11),

З матеріалів справи вбачається, що земельну ділянку площею 600 кв.м. ОСОБА_11 було виділено під індивідуальне будівництво рішенням виконавчого комітету Остерської міської ради від 24.03.1964 року за №7 (а.с.8) та було укладено з ним договір на безстрокове користування зазначеною ділянкою по АДРЕСА_1 (а.с.9), а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав за позивачкою право власності в порядку спадкування.

З копії спадкової справи вбачається, що спадкоємці ОСОБА_11 - ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відповідно до положень ст.1274 ЦК України від прийняття спадщини у шестимісячний строк відмовилися (а.с.20-21) на користь позивачки.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що розглядаючи спір по суті, суд відповідно до вимог законодавства, яке регулює спірні правовідносини обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4, а тому не залучення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до участі у розгляді справи судом першої інстанції, не потягло порушення їх прав, та не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки ОСОБА_12, який є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у 2009 році відмовився від прийняття спадщини, про відкриття спадщини знав з 2008 року, але за життя не вчинив жодних юридично значимих дій щодо набуття права власності на спірне домоволодіння, в якому за повідомленням сторін проживав разом з сім'єю з 1997 року.

Дійсно, суд першої інстанції послався на те, що від прийняття спадщини відмовився один спадкоємець - ОСОБА_13, однак це не впливає на законність рішення суду та на відповідне виникнення прав спадкування у апелянтів з підстав, викладених вище.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, у апеляційного суду відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду від 10 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: