Справа № 456/2805/15 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/2000/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника відповідача адвокат ОСОБА_4,

представника третьої особи НВК «Середня загальноосвітня школа-ліцей»

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради Львівської області, третя особа НВК «Середня загальноосвітня школа-ліцей» м. Моршина про стягнення невиплаченої компенсації при звільненні, -

в с т а н о в и л а:

02.07.2015 року ОСОБА_2 звернувся в Стрийський міськрайонний суд Львівської області із позовом до Управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради Львівської області, третя особа: навчально-виховний комплекс «Середня загальноосвітня школа-ліцей» м. Моршина (далі НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина), який в подальшому уточнив та остаточно просив стягнути з відповідача 1371,00 грн. компенсації за 6 днів невикористаної щорічної додаткової відпустки (3 календарні дні за 2011-2012 навчальний рік та 3 календарні дні за 2012-2013 навчальний рік).

Оскарженим рішенням у задоволенні зазначеного позову відмовлено.

Вказане рішення оскаржив позивач ОСОБА_2.

У поданій апеляційній скарзі позивач вказує, що, на його думку, при ухваленні зазначеного рішення неповно зясовано обставини, які мають важливе значення у справі та порушено норми матеріального і процесуального права. Так, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не вирішено клопотання позивача про витребування доказів у справі, зокрема колективного договору на 2010-2012 роки по НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина, хоча позивачем заявлено вимогу про виплату компенсації за роки протягом дії двох колективних договорів. Крім того, вказує, що висновок суду першої інстанції щодо неналежності відповідача у справі є, на його думку, хибним та суперечить вимогам закону та існуючій судовій практиці. Також вважає, що висновок суду про те, що відповідач був збитковим та посилання у звязку з цим суду на відсутність коштів і п.38 колективного договору на 2012-2015 роки є безпідставним, оскільки Галузевою угодою та п.17 зазначеного колективного договору передбачено таке право позивача, а Галузева угода не містить будь-яких обмежень щодо оплати такої додаткової відпустки. Відтак, вважає, що п.38 колективного договору суперечить вимогам Галузевої угоди та чинному законодавству, фактично погіршуючи становище працівника, а тому на підставі вказаного, просить оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Ухвалюючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно п.38 колективного договору НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина оплачувана відпустка за ненормовану роботу може надаватися за рахунок зекономлених навчальним закладом коштів. У 2012-2013 роках не було економії коштів, а в 2013 році утворилась кредиторська заборгованість у розмірі 16670,00 грн.. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки Управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради Львівської області є органом управління освітою, до повноважень якого належить накладення дисциплінарних стягнень на керівників комунальних навчальних закладів, то таке не здійснює нарахування заробітної плати директорам та іншим працівникам НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина, а тому, зважаючи на вказане відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2, як безпідставного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегією суддів встановлено, що зазначеним вимогам оскаржене рішення не відповідає, зважаючи на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_2 працював директором навчально-виховного комплексу «Середня загальноосвітня школа-ліцей» м. Моршина (а.с.4-5).

Наказом управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради Львівської області №65-К від 04.10.2013 року ОСОБА_2 звільнено з посади директора НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина за одноразове грубе порушення трудових обовязків (а.с.6).

На підставі наказу цього ж управління №67-К від 07.10.2013 року «Про доповнення до наказу №65-К від 04.10.2013 року» ОСОБА_2 виплачено компенсацію за дні невикористаної відпустки в кількості 21 календарного дня за відпрацьований період роботи з 01.09.2007 року по 31.08.2008 року, 20 календарних днів за відпрацьований період роботи з 01.09.2012 року по 31.08.2013 року та 6 календарних днів за відпрацьований період роботи з 01.09.2013 року по 07.10.2013 року, а всього за 47 календарних днів (а.с.7).

Відповідно до ч.6 ст.6 Закону України «Про відпуски» керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам надається щорічна основна відпустка тривалістю до 56 календарних днів у порядку ( 346-97-п), затверджуваному Кабінетом Міністрів України.

Згідно розділу ІІІ Додатку до Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №346 від 14.04.1997 року директорам середніх навчальних закладів надається щорічна основна відпустка тривалістю 56 календарних днів.

Абзацом 3 п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про відпустки» встановлено, що до щорічних відпусток, серед іншого, належать і відпустки за особливий характер праці.

Згідно п.2 ч.1 ст.8 цього ж закону щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці надається працівникам з ненормованим робочим днем тривалістю до 7 календарних днів згідно із списками посад, робіт та професій, визначених колективним договором, угодою.

Як вбачається із досліджених у судовому засіданні під час розгляду справи апеляційним судом колективних договорів між адміністрацією НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина та профспілковим комітетом НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина, які діяли в період 2011-2013 років такими передбачено право директора цього навчального закладу на щорічну додаткову відпустку у звязку з ненормованим робочим днем тривалістю 6 календарних днів.

Така відпустка, згідно п.38 цих колективних договорів надається за рахунок зекономлених навчальним закладом коштів.

При цьому, необхідно врахувати, що ч.3 ст.10 Закону України «Про відпустки» встановлено, що загальна тривалість щорічних основної та додаткових відпусток не може перевищувати 59 календарних днів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 при звільненні належала до виплати і компенсація за додаткову щорічну відпустку за особливий характер праці як працівнику з ненормованим робочим днем, з врахуванням обмеження встановленого ч.3 ст.10 Закону України «Про відпустки».

Як вбачається із розрахункового листа позивача за жовтень 2013 року, останньому було нараховано 10739,50 грн., як компенсацію за невикористану основну щорічну відпуску загальною тривалістю, згідно наказу №67-К від 07.10.2013 року 47 календарних дні.

Таким чином, за один календарний день невикористаної відпустки було нараховано 228,50 грн. (10739,50 грн./47 календарних днів), а за 6 календарних днів додаткової щорічної відпустки за особливий характер праці як працівнику з ненормованим робочим днем повинно б було бути нараховано 1371,00 грн. (228,50 грн.*6 календарних днів).

Окрім зазначеного, висновок суду першої інстанції про те, що Управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради Львівської області є органом управління освітою, до повноважень якого належить накладення дисциплінарних стягнень на керівників комунальних навчальних закладів і таке не здійснює нарахування заробітної плати директорам та іншим працівникам НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина спростовується нормами ст.21 КЗпП України та розясненнями правозастосування цих норм, наданими Верховним Судом України в абз.1 п.27 постанови Пленуму №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно яких належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

Крім того, такий висновок суду суперечить і наявним в матеріалах справи доказам, зокрема наказам відповідача щодо звільнення позивача та виплати йому грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки (а.с.6, 7).

Спростовується і наявними в матеріалах справи доказами висновок суду щодо відсутності підстав для надання позивачу щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці як працівнику з ненормованим робочим днем у звязку із наявністю кредиторської заборгованості у розмірі 16670,00 грн., зокрема відповіддю НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина від 11.02.2013 року №01-31/50 (а.с.145) та звітом про виконання кошторису НВК «СЗШ-ліцей» м. Моршина станом на 31.12.2013 року, наданого Стрийським управлінням Державної казначейської служби України Львівської області (а.с.147-149), згідно якого залишок по кошторису станом на зазначену дату становить 18041,46 грн. (а.с.148).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, згідно п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Частиною 2 ст.314 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Таким чином, на підставі вищевказаного колегія суддів вважає, що при ухваленні оскарженого рішення суд першої інстанції не зясував в повному обсязі усіх обставин справи, неправильно застосував норми матеріального права і, як наслідок, ухвалив необґрунтоване та незаконне рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п.1, 4 ч.1 ст.309, ч.2 ст. 314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2задовольнити.

Стягнути з Управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради Львівської областіна користь ОСОБА_21371.00 грн. (тисяча триста сімдесят одну гривню нуль копійок).

Стягнути з Управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради Львівської області на користь держави730,80 грн. (сімсот тридцять гривень вісімдесят копійок) судових витрат у справі.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Б.М.Гриновець

Судді: М.Я.Богонюк

ОСОБА_6