22-ц/775/647/2016(м)
Категорія 81 Головуючий в першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Принцевська В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 серпня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Кочегарової Л.М., Зайцева С.А.

при секретарі Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 червня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність старшого державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даною скаргою, в обґрунтування якої вказав, що 24.02.2016 року старшим державним виконавцем Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_3 було винесено дві постанови: про скасування процесуального документу та про закінчення виконавчого провадження. Вважає вказані постанови незаконними та такими, що винесені з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» з наступних підстав. Вказані постанови були вручені заявнику лише 08.04.2016 року, а не у 3-денний строк, визначений Законом. Крім того, постанова про скасування процесуального документу від 24.02.2016 року, винесена на підставі ст. 83 Закону не відповідає дійсності та є незаконною, оскільки статтею 83 Закону передбачена можливість виправлення допущених у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичних чи арифметичних помилок, в той час як у постанові зазначено про допущення технічної помилки. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби внесення будь-яких змін у вже підписаний виконавчий документ не допускається, а виправлення може внести лише керівник органу ДВС.

Також зазначив, що19.03.2013 року відкрито виконавче провадження №13/1403 за дублікатом виконавчого листа №2-3172, виданого 19.02.2013 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу по аліментам в розмірі 38341,62 грн. 02.04.2013 року державним виконавцем Волошиною Н.О. винесено постанову про арешт майна ОСОБА_2, заборону на його відчуження та постанову направлено до відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Маріупольського МУЮ для виконання. 06.04.2013 року державним реєстратором на виконання постанови Іллічівського ВДВС від 02.04.2013 року була накладена заборона на відчуження майна боржника. 18.09.2013 року він звернувся з письмовою заявою до Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ, в якій просив вказати підставу направлення державним виконавцем постанови №13/1403 від 19.03.2013 року до Київського ВДВС м.Донецька. З відповіді від 18.09.2013 року йому стало відомо, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-3172 було закрито та направлено до ВДВС Київського районного управління юстиції м.Донецька для утримання заборгованості по аліментам з пенсії ОСОБА_2 Таким чином, в повному обсязі був перевірений майновий стан боржника за місцем проживання, в результаті чого ніякого майна не виявлено. 15.08.2013 року був знятий арешт з усього майна ОСОБА_2 та виконавче провадження закрито. 15.02.2016 року скаржнику стало відомо, що арешт та заборона на відчуження його майна до теперішнього часу не зняті та він позбавлений можливості розпоряджатися своєю частиною нерухомого майна. На підставі викладеного, просив визнати бездіяльність державних виконавців Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ та зобовязати їх відізвати усі незаконно винесені постанови.

В ході судового розгляду скарги ОСОБА_1 подав уточнення до своєї скарги, в яких просив скасувати постанову виконавчого провадження №13/403 від 19.03.2013 року та вилучити оригінали документів виконавчого провадження, які потягнули за собою незаконні дії Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24 червня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено. З даною ухвалою не погодився заявник та оскаржив її в апеляційному порядку. Він посилається на те, що судом першої інстанції при постановленні вказаної ухвали порушено вимоги процесуального Закону. Просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу на новий розгляд.

В судовому засіданні заявник повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Також заявник пояснив, що на теперішній час він не працює, він є пенсіонером і отримує пенсію в розмірі менш ніж 2000 грн., 28.12.2009 року він переніс ішемічний інсульт в басейні правої середньої мозкової артерії і до теперішнього часу в нього є наслідки цього інсульту у звязку з чим він потребує періодичного лікування на яке в нього не вистачає грошових коштів.

Представник Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, повідомлений про час і місце судового засідання телефонограмою № 685.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним з частково задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обовязки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України, і передбачає, зокрема, обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 386 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув дану скаргу без участі державного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, як це передбачено ст. 386 ЦПК України, суд також не перевіряв матеріали відповідного виконавчого провадження.

Статтею 312 ч.1 п.3 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Апеляційний суд вважає необхідним задовольнити частково апеляційну скаргу ОСОБА_2, скасувати ухвалу суду першої інстанції на підставі вимог ст. 312 ч.1 п.3 ЦПК України та передати питання щодо вирішення скарги на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з вимогами статті 82 ч.1 ч. 3 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Оскільки заявник не працює, є пенсіонером, отримує пенсію менш ніж 2000 грн., 28.12.2009 року він переніс ішемічний інсульт в басейні правої середньої мозкової артерії і до теперішнього часу в нього є наслідки цього інсульту у звязку з чим він потребує періодичного лікування на яке в нього не вистачає грошових коштів, апеляційний суд вважає необхідним звільнити його від сплати судового збору при зверненні з апеляційною скаргою на підставі вимог ст. 82 ч. 3 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 312, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 червня 2016 року скасувати та передати питання щодо вирішення скарги на новий розгляд до суду першої інстанції.

Звільнити ОСОБА_2 від оплати судового збору.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді