АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6278/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1367/16Головуючий у 1-й інстанції Кулешова Л.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді:ОСОБА_1,

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

При секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 березня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку " Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

14 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що у нього з відповідачем був укладений договір №б/н від 08.02.2011 року, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а відповідачка свої кредитні зобовязання належним чином не виконувала, в звязку з чим станом на 31.03.2015 року утворилась заборгованість, в сумі 42488,32 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом 28909,17 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 10979,71 гривень; заборгованість за пенею та комісією 100 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) 1999,44 гривень.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28 березня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку " Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства КБ « ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 42488,32 грн. та судові витрати у розмірі 424,88 грн

З вказаним рішенням не погодилася відповідачка та оскаржила його в апеляційному порядку. В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не надано правової оцінки Анкеті заяві, яка взагалі не містить таких складових умов договору як розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитними коштами, строк та порядок повернення кредиту. Також, зазначила, що не підписувала Правила та Умови кредитування, що підтверджується матеріалами справи, а тому правовідносини між сторонами з приводу кредитування регулюються тільки заявою, за якою строк виконання зобов'язання не встановлено.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ КБ « Приватбанк « та ОСОБА_2 був укладений договір №б/н від 08.02.2011 року, що підтверджується відповідною Анкетою заявою, що не заперечується відповідачкою / а.с.7/

Договір складається із заяви позичальника та доданих до нього умов і правил надання банком послуг та тарифів(а.с.8-33).

Відповідно до розрахунку наданого Банком у відповідача станом на 31.03.2015 року утворилась заборгованість в сумі 42488,32 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом 28909,17 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 10979,71 гривень; заборгованість за пенею та комісією 100 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) 1999,44 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що договір №б/н від 08.02.2011 року укладений з урахуванням волевиявлення відповідача, оскільки підписи на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами, в тому числі і з видами штрафних санкцій, їх розміром, порядком нарахування. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязався погашати кредит та сплачувати відсотки у порядку та строки передбачені договором.

Колегія суддів не може погодитись з вищевказаним висновком суду , оскільки він не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального законодавства, виходячи з наступного.

Згідно частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Наведене означає, що звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла за кредитним договором, позивач зобовязаний доказати певні факти, які в сукупності породжують у протилежної сторони цивільно-правовий обовязок та надає суду право на задоволення предявленого позову. Зокрема, позивач повинен довести суду:

1) факт укладення кредитного договору з відповідачем на певних умовах,

2) фактичну передачу кредитних коштів у розпорядження відповідача;

3) факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору.

При цьому умовою задоволення позову є надання позивачем доказів, які в сукупності беззаперечно підтверджують доведеність перелічених вище фактів.

Втім, позивач вимоги закону щодо обовязку доведення всіх обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, не виконав виходячи з наступного.

Так, в якості підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору, позивач надав суду копію заяви останньої про оформлення платіжної картки зі сплатою за користування кредитними коштами / а.с.7/

В подальшому, посилаючись на Умови та правила надання банківських послуг, як на невідємну частину кредитного договору, позивач в односторонньому порядку неодноразово збільшував кредитний ліміт / а.с. 6/

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, в якості підстави збільшення кредитного ліміту, а також стягнення з відповідача пені та штрафу позивач посилається на Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача.

Відповідно до частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

В силу положень частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Враховуючи те, що Умови та правила надання банківських послуг, надані представником позивача, не містять підпису відповідачки вони не можуть вважатися невідємною частиною кредитного договору та підставою стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми заборгованості по процентам, пені та штрафу, а також збільшення ним в односторонньому порядку кредитного ліміту.

Таку ж саму правову позицію виклав Верховний Суд України у справі № 6-240цс14.

Виходячи з запропонованої ВСУ позиції, яка є обов'язковою для всіх суб'єктів правозастосовного процесу, в матеріалах справи, яка переглядається відсутні належні і допустимі докази, які свідчили б про те, що при підписані сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, наданої банком, ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки не містять підпису відповідача.

За таких обставин заявлений позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції, постановивши нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 березня 2016 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку " Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити за недоведеністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : О.О. Буленко

Судді: А.І.ОСОБА_3 Триголов