Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/128/15-ц Головуючий у 1-й інст. Василенко Р.О.
Категорія 39 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Товянської О.В., Микитюк О.Ю.,

за участю секретаря : Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та в обґрунтування вимог зазначив, що мати сторін - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться по АДРЕСА_1 Спадкоємцями першої черги є він та відповідач ОСОБА_2 Він з дружиною та дитиною проживав в будинку матері на час її смерті. Відповідач лише формально зареєстрована у будинку але більше десяти років там не проживає. На протязі останнього часу життя мати тяжко хворіла, була безпорадною та потребувала стороннього догляду. Оскільки він такий догляд здійснював, а відповідач відмовилася його надавати, просив усунути відповідача від права на спадкування за законом.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2015 року в задоволені позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, постановивши нове - про задоволення позову, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом дана невірна оцінка показам свідків та акту депутата міськради.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі є дітьми ОСОБА_4

ОСОБА_4 працювала в ДП "Коростишівське лісове господарство" з 30.11.1999 по 29.06.2011 року (з 01.06.2011 по 29.06.2011 перебувала в щорічній відпустці), що підтверджується довідкою підприємства (а.с. 55)

22.06.2011 року ОСОБА_4 було встановлено першу групу інвалідності, згідно з висновком МСЕК остання з цього часу потребувала постійного стороннього догляду (а.с. 10-11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла (а.с. 8) та після її смерті відкрилася спадщина, на належний їй житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться по АДРЕСА_1

Сторони по справі є спадкоємцями першої черги.

З пояснень сторін встановлено, що до часу смерті ОСОБА_4, позивач проживав з нею в одному будинку за адресою АДРЕСА_1

Згідно з положеннями ст. 1224 ч.5 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Разом з тим, суду не надано будь-яких доказів того, що відповідач, маючи можливість надання допомоги спадкодавцеві, свідомо ухилялася від виконання такого обов»язку.

Враховуючи не тривалий період перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані, тих обставин, що на той час позивач з сім»єю проживав з матір»ю, немає підстав вважати доведеним необхідність для існування спадкодавця, надання допомоги відповідачем.

Відповідач на той час проживала окремо та працювала, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що можливість надання нею допомоги була обмеженою.

З пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 вбачається, що відповідач провідувала хвору матір та частково забезпечувала її продуктами харчування.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, на пояснення яких посилається апелянт, пояснили, що догляд за ОСОБА_4 здійснювали позивач та його дружина. Разом з тим, будь-яких свідчень про те, що відповідач вчиняла якісь дій, що вказували б на відмову від вчинення вказаного обов»язку в їх присутності, зазначені свідки не дали.

Надані сторонами акти депутатів від 08.07.2011 року та від 21.02.2015 року не є допустимими доказами ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги, оскільки в останніх не зазначено, яким чином встановлені обставини щодо здійснення або нездійснення догляду за ОСОБА_4 Крім того, до компетенції депутатів місцевих рад не входить проведення допиту свідків.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді