АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
29 липня 2016 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого: судді Кривчун Т.О.
Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.
секретар: Філоненко О.В.
за участю: відповідача ОСОБА_2, представника відповідачів адв. ОСОБА_3
представника позивача ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву ОСОБА_2, ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення
до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року
по справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про виселення
та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України про встановлення факту постійного проживання у визначеному місці, визнання користувачами кімнати, зобовязання вчинити дії.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -
В С Т А Н О В И Л А :
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 травня 2016 року в частині виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з квартири №63 житлового будинку за адресою: м. Полтава, вул. Сінна, 50/22 без надання іншого житлового приміщення та відмови в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання користувачами квартири АДРЕСА_1, а також розподілу судових витрат скасовано.

Ухвалено в цих частинах нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовної вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з житлового будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України за адресою: АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в частині визнання їх користувачами квартири АДРЕСА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право користування квартирою №63 по вул. Сінна, 50/22 в м. Полтава.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

В іншій рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 травня 2016 року залишено без змін.

25.07.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звернулись до Апеляційного суду Полтавської області із заявою, в якій просять ухвалити додаткове рішення до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року в частині вирішення питання стосовно точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню на їхню користь.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_2 та її представник вказану заяву підтримали та прохали її задовольнити.

Представник позивача поклався на розсуд суду.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.2,4 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що за подачу позовної заяви КЕВ м. Полтави було сплачено 243,60 грн. судового збору (платіжне доручення №448 від 09.10.2014 року (т.1, а.с.1).

При подачі зустрічного позову ОСОБА_2 було сплачено 243,60 грн. судового збору згідно квитанції №234/234 від 10.12.2014 року (т.1, а.с.41), за подачу апеляційної скарги на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 22.05.2015 року було сплачено 121,80 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією №3ЗЩ2181D від 02.06.2015 року (т.1, а.с.122), та за подачу апеляційної скарги на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2016 року ОСОБА_5О та ОСОБА_2 було сплачено по 385,7 грн. судового збору кожною (т.3, а.с.39-40).

Проте, зустрічна позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_5 неодноразово уточнювалась та остаточних вимог було три, а саме:

1.встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в будинку 50/22 по вул. Сінна у м. Полтаві та користування кімнатою 51 з 1998 року;

2.визнати ОСОБА_2, ОСОБА_5 користувачами квартири 63 за адресою м. Полтава, вул. Сінна. 50/22 з 27.06.2012 року;

3.зобовязати КЕВ м. Полтави Міністерства оборони України зареєструвати ОСОБА_2, ОСОБА_5 у квартирі №63 за адресою: м. Полтава, вул. Сінна, 50/22 (т.2, а.с.15-16).

З наведеного слідує, що за дві зустрічні позовні вимоги судовий збір в сумі 487,2 грн. не сплачено.

Окрім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 до матеріалів справи долучено квитанцію №177 від 17.04.2014 року на суму 2000,00 грн. (т.1, а.с.44), квитанцію №7357 від 21.08.2015 року на суму 2000,00 грн. (т.1, а.с.267), квитанцію №б/н від 18.04.2016 року на суму 3000,00 грн. (т.3, а.с.6а), квитанцію №08990 від 06.07.2016 року на суму 500,00 грн. (т.3, а.с.79) за оплату послуг адвоката ОСОБА_3

Також, надано розрахунок витраченого часу адвоката ОСОБА_3 при наданні допомоги ОСОБА_2, ОСОБА_5, згідно якого адвокатом затрачено 4 години на складання зустрічної позовної заяви та уточнень до неї, на підготовку до судових дебатів затрачено 5 годин, участь у судових засіданнях 22.12.2015 року, 20.01.2016 року, 18.02.2016 року, 23.03.2016 року, 18.04.2016 року та на ознайомлення з матеріалами справи затрачено 20 год. робочого часу (т.1, а.с.7).

За змістом ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У звязку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що місцевим судом не було вирішено питання про недоплачений судовий збір в сумі 487,2 грн. за подачу зустрічної позовної заяви до винесення рішення по справі, тобто залишення даних вимог без руху, відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати, то стягнення даної грошової суми рішенням суду порушить баланс прав та інтересів держави та сторони по справі, а тому судові витрати в цій частині рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року було віднесено на рахунок держави.

Щодо вирішення питання про розподіл інших судових витрат, то колегія суддів вбачає наявність підстав для постановлення додаткового рішення та приходить до наступних висновків.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 07.07.2016 року відмовлено у задоволенні первісного позову КЕВ м. Полтави, а тому судові витрати понесені позивачем за первісним позовом не підлягають стягненню.

Також, даним рішенням задоволено дві зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_5, тому з КЕВ м. Полтави на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути 243,6 грн. (243,6+121,8)/3*2) за подачу зустрічної позовної заяви та апеляційної скарги на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 22.05.2015 року ; також з КЕВ м. Полтави на користь ОСОБА_2, ОСОБА_5 необхідно стягнути по 257,13 грн. ( 385,7/3*2) судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Октябрського районного суду від 26.05.2016 року.

Згідно статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено у 2014 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1218 гривень; у погодинному розмірі - 7,3 гривні.

Статтею 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 7,29 гривні, з 1 вересня - 8,29 гривні.

Згідно ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 8,29 гривні, з 1 травня - 8,69 гривні, з 1 грудня - 9,59 гривні.

З матеріалів справи вбачається, що зустрічна позовна заява від 17.12.2014 року (т.1, а.с.42-43), та уточнення до неї від 24.02.2015 року (т.1, а.с.72-74), від 24.11.2015 року (т.2, а.с.15-16), підписані ОСОБА_2 та ОСОБА_5, промова в судових дебатах, написана також від іменні відповідачів по первісному позову (т.3, а.с.8-22), а тому колегія суддів ставиться критично до наданого розрахунку витраченого часу адвоката ОСОБА_3 при наданні допомоги ОСОБА_2, ОСОБА_5, згідно якого адвокатом затрачено 4 години на складання зустрічної позовної заяви та уточнень до неї та на підготовку до судових дебатів - 5 годин.

Судові засідання, у яких брала участь адвокат ОСОБА_3, відбувалися: 17.12.2014 року (тривалість 5 хв.) (т.1 а.с.36-37); 24.02.2015 року (тривалість 31 хв.) (т.1 а.с.75); 21.08.2015 року (тривалість - 13 хв.) (т.1 а.с.213-214); 23.09.2015 року (тривалість 2 год. 27 хв.) (т.1 а.с.270-271); 22.12.2015 року (тривалість 2 год. 3 хв.) (т.2 а.с.39-40); 20.01.2016 року (тривалість 1 година 30 хв.) (т.2 а.с.149-151); 18.02.2016 року (тривалість 19 хв.) (т.2 а.с.177-178); 18.04.2016 року (тривалість 1 година 21 хв.) (т.2 а.с.202-205); 26.05.2016 року (тривалість 2 год. 6 хв.) (т.3 а.с.23-24); 07.07.2016 року (тривалість 1 год. 22 хв.) (т.3 а.с.89-90).

Окрім того, 20.01.2016 року адвокат ОСОБА_3 ознайомлювалась з матеріалами справи з 11:30 год. до 13:00 год. (тривалість 1 год. 30 хв.) (т.2, а.с.148).

Заяви про ознайомлення адвоката ОСОБА_3 від 19.05.2015 року (дата ознайомлення - 29.05.2016 року), від 08.07.2015 року (дати ознайомлення не зазначена), від 06.07.2016 року (дата ознайомлення -06.07.2016 року) не містять часу тривалості зайнятості адвоката, а тому не можуть братися судом до уваги.

З наведеного слідує, що за одну годину роботи адвоката компенсується у 2014 році 487,2 (1218*40/100) грн., тобто у даному випадку - 40,6 грн.

За період з 01.01.2015 року по 01.09.2015 року компенсується 487,2 грн., що згідно розрахунку часу за участь у судових засіданнях ОСОБА_3 становить 357,28 грн.

За період з 01.09.2015 року по 01.05.2016 року компенсується 551,2 грн. та становить 4464,72 грн.

За період з 01.05.2016 року 580,00 грн. та становить 1902,4 грн.

У відповідності до вищевикладеного до стягнення підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 6765,00 грн.

Оскільки рішенням Апеляційного суду Полтавсьокї області від 07.07.2016 року задоволено дві з трьох зустрічних позовних вимог то до стягнення з КЕВ м. Полтави на користь ОСОБА_2 підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 4510,00 грн. (6765,00/3*2).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність ухвалити додаткове рішення для усунення відповідних неточностей та розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.79,88, п.1 ч.1 ст.220, ст.ст.303,304,307,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Заяву ОСОБА_2, ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року, -задовольнити.

Ухвалити по справі додаткове рішення, яким доповнити резолютивну частину рішення Апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року наступними абзацами :

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України на користь ОСОБА_2 243,6 (двісті сорок три гривні 60 коп.) грн.. судового збору.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України на користь ОСОБА_2, ОСОБА_5 по 257,13 (двісті пятдесят сім гривень 13 коп.) грн. судового збору.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України на користь ОСОБА_2 4510,00 (чотири тисячі пятсот десять гривень 00 коп.) грн. понесених витрат на правову допомогу.

В іншій частині рішення Апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року щодо розподілу судових витрат, - залишити без змін.

Додаткове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1