Справа № 699/377/16-ц
Номер провадження 2-о/699/19/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Кіхтенко Н.І.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури, подану в інтересах держави в особі Завадівської сільської ради, про визнання майна, що належало ОСОБА_2, безхазяйним,

ВСТАНОВИВ:

13.06.2016 прокурор звернувся до суду з даною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення та визнати спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, померлого 03.01.2003, на земельну ділянку площею 2,45 гектари в адміністративних межах Завадівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області вартістю 98 854,63 грн., безхазяйним майном та передати її у власність територіальної громади с. Завадівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області в особі Завадівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Заяву подано в порядку ст.137 ЦК Української РСР, оскільки до відносин, вказаних у заяві, як до таких, що виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року (спадщина відкрилась у січні 2003 року), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, а також щодо визнання майна безхазяйним.

Свою заяву заявник мотивує тим, що 03.01.2003 в с.Завадівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області помер житель села ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,45 гектари, в адміністративних межах Завадівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводились, свідоцтва про спадщину не видавались, заповіти чи спадкові договори не зареєстровані. В такому випадку майно повинно було перейти до держави в особі Завадівської сільської ради, яка не вчинила жодних дій для цього, у звязку з чим право на землю нікому не належить і статус землі є невизначеним.

Вказане є порушенням інтересів держави, оскільки земля є основним національним багатством, перебуває під особливою охороною держави, тому прокурором і подана вказана заява.

В судове засідання прокурор не зявилась, надала заяву з проханням розглянути заяву про визнання майна безхазяйним без участі прокурора, заяву підтримала.

Представник Завадівської сільської ради в судове засідання не зявився, сільський голова надав заяву, в якій просить справу слухати без участі представника сільської ради.

Суд, розглянувши справу у відсутність учасників процесу без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.2 ст.197 ЦПК України), вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому суд, заслухавши пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і прийшов до такого висновку.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно з положеннями ст. 3 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Статтею 45 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту.

Згідно із ч.ч.1, 3 та 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №1-1/99 прокурор, звертаючись до суду самостійно визначає і обґрунтовує у заяві в чому полягає порушення інтересів держави, чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява є підставою для порушення справи у суді.

Як встановлено в судовому засіданні, до прокуратури Корсунь-Шевченківського району надійшло звернення Завадівської сільської ради з проханням щодо вжиття заходів представницького характеру з метою визначення правового статусу земельних ділянок, а саме - земельних ділянок в адміністративних межах Завадівської сільської ради, які належали громадянам, що померли більше року тому, а спадкоємці не заявили про своє право на спадщину або взагалі відсутні, в тому числі щодо земельної ділянки, яка належала ОСОБА_2

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля перебуває під особливою охороною держави, оскільки є основним національним багатством. Право власності набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Невизначеність правового статусу земельної ділянки, що залишилась після смерті ОСОБА_2 не дає змоги органу місцевого самоврядування використовувати її за призначенням або ж передати за плату в користування з метою наповнення місцевого бюджету для забезпечення виконання власних та делегованих функцій.

У звязку з цим, звертаючись до суду із заявою про визнання спадщини на невитребувані земельні ділянки, безхазяйним майном прокурор реалізує свої представницькі повноваження у сфері охорони землі, яка є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, шляхом подачі даної заяви.

У судовому засіданні встановлено, що дійсно 03.01.2003 помер ОСОБА_2, про що наявний актовий запис про смерть № 01 від 06.01.2003, складений виконкомом Завадівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.13).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до п.4 та п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

В абзаці 3 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 надано розяснення з приводу застосування правила книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року,та роз"яснено, що у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Крім цього, відповідно до правових позицій, висловлених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звернуто увагу судів, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Пунктом 5 ч.1 ст.555 ЦК УРСР передбачалося, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Отже, норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим ЦК України, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529- 531 ЦК УРСР.

Згідно ст. 549 ЦК УPCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1.якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2.якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,45 гектари, в адміністративних межах Завадівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР №030490, виданого на підставі рішення Завадівської сільради від 16.08.2002 №32 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №449 (а.с. 20).

Вартість земельної ділянки, відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області від 25.03.2016 № 10-28-0.4-1183/2-16 становить 98 854,63 грн.

Відповідно до Положення про Спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 № 1810/5, лише зі Спадкового реєстру можливо отримати достовірну інформацію про наявність (відсутність) заведеної спадкової справи, про заповіти, спадкові договори, внесення змін до них, скасування заповітів або розірвання спадкових договорів, а також про видані свідоцтва про спадщину.

Після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась, свідоцтва про спадщину не видавались, що підтверджується листом Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори (а.с.15), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.16).

Згідно приписів п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, та якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України 2001 року, в редакції, яка була чинна на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2, до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить: розпорядження землями територіальних громад; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Отже, Завадівська сільська рада була державним органом, який уповноважений був взяти земельну ділянку на баланс через рік після смерті ОСОБА_2 з часу його смерті, тобто після 03.01.2004, але Завадівска сільська рада не вчинила жодних дій для переходу земельної ділянки у власність держави.

Тобто, на даний час вищезазначена земельна ділянка не має власника та її правовий статус є невизначеним.

Судом встановлено, що спадкоємці у померлого відсутні, іншого майна чи майнових прав у ОСОБА_2 немає.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦК УРСР майно, яке не має власника або власник якого невідомий (безхазяйне майно), надходить у власність держави за рішенням виконавчого комітету районної, міської Ради народних депутатів, винесеним за заявою фінансового органу.

Заява про визнання майна безхазяйним може бути подана не раніше як через один рік після прийняття майна на облік відповідним фінансовим органом або виконавчим комітетом селищної, сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до рішення 41 сесії VI скликання Завадівської сільради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області від 22.01.2015 №41-16/УІ, земельна ділянка перебуває на обліку, як така, на яку більше 10-ти років спадкоємці не оформили спадщину (а.с.25).

Оскільки законодавство, повноваження органів і процедура визнання майна безхазяйним змінились, суд вважає за необхідне визнати не успадковану земельну ділянку ОСОБА_2 безхазяйним майном і передати його тогочасному субєкту права державної власності на землю Завадівській сільській раді.

Таким чином, прокурор обгрунтовала свої вимоги, такі довела, а тому заява підлягає задоволенню.

Хоча заява і задовольняється, але витрати по даній справі покладаються на заявника, оскільки відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, якою є дана справа, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, а інше не встановлено.

Керуючись ст.14, п.2 ст.121 Конституції України, п.4 та п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року; ст.ст.137, 549, 555 ЦК УРСР; ст.12 Земельного кодексу України 2001 року; ч.ч. 1, 3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»; ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування»; ст.ст.2, 3, 10,11, ч.2 ст.45, ст.ст.57-60, ч.2 ст.197, ст.ст.212-215, ч.7 ст.235, ч.1 ст.294 ЦПК України,

суд

ВИРІШИВ:

Заяву заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури, подану в інтересах держави в особі Завадівської сільської ради, про визнання майна, що належало ОСОБА_2, безхазяйним, задовольнити.

Визнати земельну ділянку площею 2,45 гектари, в адміністративних межах Завадівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, станом на 01.01.2016 вартістю 98 854,63 грн., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому у с.Завадівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області 03.01.2003 ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 030490, виданого на підставі рішення Завадівської сільради від 16.08.2002 № 32 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 449, - безхазяйним майном та передати його у власність територіальної громади с. Завадівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області в особі Завадівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня одержання копії даного рішення.

Суддя ОСОБА_3sp; І.