Справа № 452/904/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"25" жовтня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Захарко Ю.Ю.,

відповідача ОСОБА_2 ,

спеціаліста ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 1 квітня 2016 року пред`явив позов до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, пов`язаної з витратами на придбання ліків та на харчування у розмірі 26 434, 01 грн. і моральної (немайнової) шкоди в сумі 50 000 грн., а також витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в сумі 2 910 грн., всього 79 344, 01 грн.

У обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 23 листопада 2012 року, приблизно о 21 год. 30 хв., у с. Язи Самбірського району Львівської області ОСОБА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту, який відбувся в полі, маючи умисел на заподіяння йому, позивачу, тілесних ушкоджень наніс удар ногою, внаслідок чого, спричинив закритий трьохкістковий перелом кісток правої гомілки з вивихом стопи до зовні і до заду, які за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

З приводу одержаних травм він, ОСОБА_1 , тривалий час перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, зокрема, у цей же день після нападу і спричинення тілесних ушкоджень його було поміщено на стаціонарне лікування в травматолого-ортопедичному відділенні Самбірської ЦРЛ, де він знаходився по 19 грудня 2012 року та внаслідок отриманої травми до 19 квітня 2013 року змушений продовжувати амбулаторне лікування в поліклініці Самбірської ЦРЛ, а також проходив курс амбулаторного лікування в лютому 2014 року.

Згідно вироку суду від 23 квітня 2013 року року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено йому покарання один рік позбавлення волі та згідно ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку на один рік.

За період лікування ним, ОСОБА_1 , було витрачено значні кошти на придбання ліків, матеріалів та інших предметів медичного призначення, необхідність яких була обумовлена лікуванням, за наявними товарними та касовими чеками такі витрати склали 20 810,04 грн.

Крім цього, в період лікування за рекомендаціями лікарів виникла необхідність в покращеному харчуванні, тобто у споживанні продуктів з великою кількістю вітамінів та інших поживних речовин, необхідних організму в період лікування та адаптації, і такі витрати, згідно фіскальних чеків, на харчування склали 5 623,97 грн.

Також, неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача, пов`язаними із спричиненням середньої важкості тілесних ушкоджень, йому, як потерпілому, завдано немайнових витрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога і тривога, емоційні і тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності та побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

У період лікування відповідач жодного разу не проявив інтересу щодо стану його, позивача, здоров`я, не сплатив в добровільному порядку коштів в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди та не цікавився чи потрібні були йому, позивачу, кошти на лікування отриманої травми, яку було завдано неправомірними, суспільно-небезпечними діями, не надавав йому допомоги, як на місці скоєння кримінального правопорушення, та навіть не попросив пробачення за скоєне.

Тобто, у результаті вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягла у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість їх повноцінного продовження, що і є наслідком протиправної поведінки відповідача, відносно нього, позивача і таку шкоду він оцінив у розмірі 50 000 тис.

Оскільки, він, позивач, не є фахівцем у галузі права, тому ці обставини зумовили його звернутися за юридичною допомогою для отримання необхідної інформації щодо захисту його порушених прав та способів їх поновлення до послуг адвоката для отримання відповідних юридичних консультацій, а в подальшому для отримання відповідних послуг правової допомоги для оформлення позовної заяви до суду і такі витрати становлять 2 910 грн., що підтверджуються актом прийому-здавання виконаних робіт з надання правової допомоги та розрахунку витрат до цього акту.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково.

Вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 10, 60 та 61 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно ч. 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Із вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 квітня 2013 року вбачається, що неповнолітній ОСОБА_2 23.11.2012 року приблизно о 21 год. 30 хв. у с. Язи Самбірського району Львівської області ОСОБА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту, який відбувся в полі, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, наніс йому удар ногою, внаслідок чого, згідно висновку судово-медичної експертизи № 518/12 від 30.11.2012 року спричинив ОСОБА_1 закритий трьохкістковий перелом кісток правої гомілки з вивихом стопи дозовні і до заду, і за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я ( а. с. 4-5).

ОСОБА_1 з приводу заподіяних тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні у травматолого - ортопедичному відділенні Самбірської ЦРЛ з 23.11.2012 року по 19 грудня 2012 року із діагнозом: трьохкісточковий перелом кісток правої гомілки зі зміщенням кісткових відламків та підвивихом стопи дозовні та дозаду, що вбачається із медичної карти стаціонарного хворого ( а.с. 6).

Також із свідоцтва про хворобу № 153 від 28 травня 2015 року відомо, що ОСОБА_1 , зокрема, 23.11.2012 року отримав травму - закритий трьох кісточковий перелом кісток правої гомілки зі зміщенням кісткових відламків та підвивихом стоп дозовні та дозаду. З приводу цієї травми лікувався з 23.11.-19.12.2012 року в Самбірській ЦРЛ, де ургентно 23.11.2012 року була виконана операція, а саме: закрита ручна репозиція фрагментів кісток правої гомілки та підвивиху правої стопи з через шкірною фіксацією спицями ОСОБА_6 та гіпсовою лангетою. Після виписки зі стаціонару продовжував амбулаторне лікування в поліклініці Самбірської ЦРЛ до 20.03.2013 року. 8 квітня 2013 року було діагностовано «Післятравматичний артроз правого гомілково-ступневого суглобу, згинально-розгинальна контрактура; лікувався амбулаторно до 19.04.2013 року; наступне амбулаторне лікування в лютому 2014 року ( а.с. 7)

Із товарних чеків від 24.11.2012 року, 28.11.2012 року. 30.11.2012 року, 01.12. 2012 року, 03.12.2012 року, 04.12.2012 року, 05.12.2012 року, 08.12.2012 року, 18.12.2012 року 19.12.2012 року, 24.12.2012 року, 04.01.2013 року, 18.01.2013 року, 29.01.2012 року, 07.02.2012 року, 08.02.2012 року, 21.02.2012 року, 01.03.2012 року, 05.03.2012 року, 18.03.2013 року та 20.03.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 на лікування були понесені витрати в сумі 20 810,97 грн. ( а.с.8, 9-12).

/Із повідомлення Самбірської ЦРЛ від 10.05.2016 року № 643 вбачається, що 23.11.2012 ОСОБА_1 поступив у травматологічне відділення КЗ СЦРЛ з діагнозом: «Трьохкісточковий перелом правої гомілки зі зміщенням кісткових відламків та підвивихом стопи до зовні та до заду. 19.12.2012 року був виписаний із КЗ СЦРЛ, продовжував лікування в поліклініці КЗ СЦРЛ і приймав медикаменти: біокальцевіт, бівалос і остеогенон. Всі медикаменти хворий купляв за власні кошти і на даний час він потребує санаторно-курортного лікування ( а. с. 36).

Із листка лікарських призначень ОСОБА_7 відомо, що він перебував на стаціонарному лікуванні у період з 23.11.2012 року по 19.12.2012 року та у ці дні йому були призначені такі препарати: Анальгін 50 % -в/м, димедрол 1% в/м, кетанов 1.0 в/м, терафлекс 1 к 2 рази вдень; крім цього у період з 23.11.2012 року по 29.11.2012 року йому призначено розчин рінгера 400 в/в, сода 100,0 в/в та фізрозчин; у період з 23.11.2012 року по 29.11.2012 року та 09.12.2012 року-13.12.2012 року призначено емсеф 1,0 - 2 рази в/в, Л-лізим 10,0; у період з 23.11.2012 по 03.12.2012 року дексалгін 2,0 - з рази вдень в/м, з 23.11.2012 по 27.11.2012 року солпадеїн 2 п - 4 рази; у період з 23.11.2012 року по 29.11.2012 року - Латрен 200,0 в/в та три дні призначався фуросемід 20 в/м, реосорбінат 200,0 і/в 1 раз в день ( а.с. 37).

Із повідомлення ДЗ «Вузлова лікарня ст. Самбір» відомо, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на листу непрацездатності двічі: у період з 08.04.2013 року по 19.04.2013 року із діагнозом :посттравматичний артроз правого гомілково-ступневого суглобу. Згинально-розгинальна контрактура правого гомілково-ступневого суглобу. Лікування: електрофорез з 2 % розчину новокаїну № 7; УЗТ з маззю живокосту № 7, артроз по 1 таблетці двічі на день; дип0реліф гель двічі на день, масаж № 10. Та у період з 23.03.2014 року по 18.02.2014 року , призначено лікування: лораксон 1,0

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Отже, за заподіяння майнової шкоди відшкодуванню підлягають витрати в сумі 20 810,00 грн.

Також позивачем надано фіскальні чеки ТОВ «Фоззі-Фуд» магазину «Сільпо», магазину « Наталія », магазину « Рута », ТзОВ ТВК «Львівхолод» магазин «Рукавичка», ПП « ОСОБА_8 » та ПП « ОСОБА_9 Володимирівна» відомо, що у період лікування ОСОБА_1 було придбано продовольчих товарів на суму 5 623 грн. 97 коп. ( а. с 13-18).

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані, зокрема, необхідністю посиленого харчування.

Згідно ч. 2 ст. 1202 ЦК України стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене на основі висновку відповідної лікарської експертизи.

Так як, висновок судово-медичної експертизи про необхідність посиленого харчування відсутній, позовні вимоги щодо відшкодування додаткових витрат викликаних необхідністю посиленого харчування, задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права та у відповідності до ст. 1167 цього Кодексу відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ зазначено, що встановлене Конституцією

та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Моральна шкода, завдана ОСОБА_1 полягає у тому, що внаслідок вчинення відповідачем у відношенні до нього протиправних дій він переніс фізичний біль і душевні страждання, був порушений його звичайний спосіб життя, на відновлення яких затрачено значних зусиль.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 суд виходить із глибини фізичних і душевних страждань позивача,обставин, при яких була заподіяна йому шкода та ступеня створених для нього незручностей, характеру вчинених по відношенню до нього протиправних дій, а також з вимог розумності і справедливості та прийшов до висновку, що відшкодуванню підлягає заподіяна моральна шкода у сумі 5 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Ураховуючи наведене підлягає до задоволення вимога ОСОБА_1 про стягнення на його користь із відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2 910 грн., що підтверджується договором на надання правової допомоги у цивільній справі, розрахунком фактичних витрат з надання правової допомоги, який проведений на підставі Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», акту прийняття-здавання з виконання робіт по наданню правової допомоги та квитанції № А 33D001T8P ( а. с. 19, 20, 21, 22).

Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору при поданні позовної заяви, він на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягується з відповідача в дохід держави відповідно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 551, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 19 559,24 грн. за спричинення майнової шкоди, 30 000 грн. за заподіяння моральної шкоди, а також 2 910 грн. судових витрат на правову допомогу, всього в сумі 52 469 (п`ятдесят дві тисячі чотириста шістдесят дев`ять) грн. 24 коп., а також судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн.

У решті частині позову про відшкодування майнової шкоди в розмірі 6 864, 77 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, та може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя