"15" квітня 2016 р. Справа № 363/231/15-ц
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення цього ж суду від 25 грудня 2015 року в цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

25.12.2015 року в цій справі ухвалено заочне рішення, яким позов ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором та судові витрати в сумі 35 532 (тридцять пять тисяч пятсот тридцять дві) грн. 92 (девяносто дві) коп.

В поданій заяві порушено питання про перегляд згаданого рішення й ухвалення рішення про відмову в позові, коли представник відповідача не зміг взяти участь в розгляді справи з поважних причин, оскільки здійснював реєстраційні дії у державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Оболонського райуправління юстиції Головного управління юстиції в м. Києві, що доводиться чеком електронної черги.

Заяву обґрунтовано також тим, що грошові кошти від банку в кредит відповідач не отримував, докази цьому відсутні, коли відповідач своєї згоди на отримання будь-якого кредитного ліміту по платіжній картці кредитка «Універсальна/Голд» не давав. В той же час 24.04.2014 року позивач самовільно списав з карткового рахунку відповідача грошові кошти в сумі 25 502, 54 грн.

В суді представник відповідача просив про задоволення заяви з викладених у неї підстав.

Представник позивача проти заяви заперечив, підстав для скасування заочного рішення не вбачав. Зазначив, що відповідачем отримано короткостроковий кредит овердрафт, і це підтверджується випискою з карткового рахунку. Надання такого кредиту передбачено Умовами і Правилами надання банківських послуг, з якими під розпис ознайомився відповідач.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд дійшов наступного.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Представник відповідача, будучи повідомленим про розгляд справи під розписку (а.с. 115), в судове засідання не зявився і до початку судового засідання про причини своєї неявки суд не повідомив, тому 25.12.2015 року справу розглянуто згідно ст. 169 ЦПК України й ухвалено заочне рішення.

Водночас до цього представник відповідача двічі 12.10.2015 року та 23.11.2015 року (а.с. 106, 116) до суду не прибував і подавав клопотання про відкладення розгляду справи без належного повідомлення про причини неявки й без надання доказів на їх користь.

Посилання представника відповідача на те, що він не зміг взяти участь у справі, оскільки стояв у черзі в державного реєстратора не можна визнати поважними причинами неявки до суду, які не є обєктивними, непереборними труднощами, що унеможливили прибуття особи до суду. При цьому представник відповідача був заздалегідь повідомлений про судове засідання і не позбавився можливості прибути до суду.

Відтак не можна визнати, що сторона відповідача не зявилася до суду і не повідомила про причини неявки з поважних причин.

Крім того, при подачі заяви про перегляд заочного рішення відповідач згідно вимог ст. 229 ЦПК України повинен послатися на докази, якими обґрунтовуються його заперечення проти вимог позивача.

В поданій заяві представник відповідача навів доводи щодо незгоди власне з тими доказами, які вже наявні в справі.

Укладений між сторонами договір оформлений анкетою-заявою, що відповідає вимогам ст.ст. 628, 633, 634 ЦК України.

Відповідач ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підтвердив свою згоду на те, що підписана 31.05.2013 року заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача.

Отже домовленостями сторін передбачено й кредитування, будь-який розмір ліміту якого встановлюється банком. Позичальник несе обовязки по погашенню заборгованості (п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг).

При цьому згідно п. 1.1.1.52 Умов та Правил надання банківських послуг, овердрафт короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у випадку перевищення суми операції по платіжній картці понад суми залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Використання клієнтом грошових коштів понад залишок на рахунку або встановленого банком ліміту овердрафту є несанкціонованим овердрафтом.

Підстав не враховувати вказані правовідносини сторін, що врегулюванні між ними на основі викладеного вище у суду не має. Доказів на спростування викладеного суду не представлено.

У той же час згідно із законом «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують господарські операції та складені під час здійснення або після закінчення господарської операції.

Крім того, в Положенні про організацію операційної діяльності в банках України затвердженому Постановою Правління НБУ від 18.06.2003 року № 254 передбачено, що фінансові установи зобовязані зберігати на паперових або електронних носіях особові рахунки та виписки з них, які є підтвердженням виконаних за день операцій та призначаються для видачі або надсилання клієнту.

Згідно з Переліком типових документів касові, банківські документи, повідомлення банків і переказні вимоги та виписки банків віднесені до первинних документів.

Пунктом 5.6. передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З огляду на вказані норми законодавства виписка з рахунку відповідача, в якій містяться дані про здійснену 22.04.2014 року за допомогою картки відповідача операцію оплату за послуги в сумі 25 362,42 грн., є належним, допустимим і достатнім доказом заборгованості відповідача, яка виникла внаслідок отримання кредитних коштів.

Заперечення відповідача проти цього доказу суд відкидає як неспроможні.

Стороною відповідача не представлено доказів, на основі яких, суд би міг піддати ґрунтовному сумніву вказані фактичні дані, а тому підстав для витребування інших додаткових доказів реєстрів переправлення грошових коштів одержувачу тощо, судом не встановлено і клопотання про це відхилено.

Разом з тим докази, які б суд мав дослідити в судовому засіданні і це могло б призвести до ухвалення іншого рішення, суду не подано.

Згідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для скасування заочного рішення не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. 231 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня постановлення цієї ухвали шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя