Справа №591/1497/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1308/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Ільченко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання- Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 червня 2016 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради,

про визнання особи безвісно відсутньою, -

в с т а н о в и л а:

29 березня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищезгаданою заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що її дочка ОСОБА_4, яка проживала та зареєстрована разом з нею влітку 2013 року залишила своє місце проживання і виїхала за кордон, місце її перебування не відоме. У звязку з тим, що їй необхідно оформити опіку над дочкою ОСОБА_4, яка є її внучкою та влаштувати дитину до школи, просила визнати безвісно відсутньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 червня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутньою.

По суті доводить, що висновки суду першої інстанції не відповідають поданим нею доказам, зокрема повідомленню Державної прикордонної служби та показам свідків. Рішення суду протирічить ст. 43 ЦК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції по суті виходив з того, що заявником не подано доказів, які б підтверджували безвісну відсутність ОСОБА_4, а також вважав недостатньою зазначену заявником мету для задоволення заяви про визнання особи безвісно відсутньою.

Проте, погодитись з такими висновками суду неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Названих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, відповідно до ч.1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно зі ст. 247 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Заява ОСОБА_3 відповідає вищезгаданій нормі закону (а.с. 6-7).

Відповідно до ч.1 ст.248 ЦПК України, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, яка є дочкою заявниці, зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2, це її постійне місце проживання (а.с. 9-10).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка ОСОБА_4 та внучка ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з заявницею (а.с. 8,10).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, в свідоцтві про народження ОСОБА_5 відомості про батька зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, тобто за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записані за вказівкою матері (а.с. 11).

Як вбачається з довідки Державної прикордонної служби від 14 квітня 2016 року, ОСОБА_4 04 листопада 2013 року залишила територію України через аеропорт Бориспіль рейсом ОСОБА_6 (а.с. 30). Докази про її повернення в Україну в справі відсутні.

З висновку Сумського відділу поліції м.Суми ГУ Національної поліції в Сумській області від 21 лютого 2016 року, який було зроблено за результатами звернення ОСОБА_3, вбачається, що в результаті перевірки було встановлено, що близько трьох років назад ОСОБА_4 поїхала до Санкт-Петербургу, РФ на заробітки, потім до Туреччини, Ізраїлю, Португалії та інших країн і на даний час місце її перебування не відоме (а.с. 12).

З розпорядження Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради вбачається, що ОСОБА_4 з 01 січня 2016 року припинена виплата допомоги, як одинокій матері (а.с.78).

Постановляючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вказаних фактів, належних та достовірних доказів не врахував, що призвело до незаконної відмови у задоволенні заяви.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутньою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч.1 307, п.п. 1, 4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319, ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 червня 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_3.

Визнати безвісно відсутньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в м. Дніпропетровськ, Україна.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -