Справа № 148/72/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року м.Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грабовській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині цивільну справу за позовом Державного підприємства « Тульчинське лісомисливське господарство « ( далі ДП «Тульчинське ЛМГ») до Пріднієкса Андіса про звільнення безпідставно зайнятого комплексу будівель та споруд державного підприємства,

В С Т А Н О В И В :

ДП «Тульчинське ЛМГ» звернулось до Тульчинського районного суду із позовом до ОСОБА_1 про звільнення безпідставно зайнятого комплексу будівель та споруд державного підприємства,мотивуючи свої позовні вимоги наступним( в остаточній редакції позовних вимог).

Відповідач, не маючи законних підстав, незаконно утримує та використовує земельну ділянку, комплекс будівель та споруд за адресою Тульчинський район, с.Маяки, вул.Інтернаціональна,37 а, які належать державі та використовуються позивачем на праві господарського відання та відмовляється їх звільнити, чим завдав позивачу матеріальних збитків. Позивач використовує в своїй діяльності комплекс будівель та споруд деревообробної дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва на праві господарського відання та згідно Технічних паспортів, до складу яких входять три будівлі цех, приміщення контори і баня, та використовує земельну ділянку площею 1,6 га згідно державного акта на право постійного користування землею серії І-ВН № 002475.

В 2012 році ДП «Тульчинське ЛМГ» та фірма « SIA SOHO TREE» уклали договір № 226 від 06.12.2012 року про надання консультативних та практичних послуг по переробці кореневої частини дерева на обладнанні та операторами фірми « SIA SOHO TREE» та прийнято рішення про відновлення роботи деревообробної дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва, яке оформлено наказом №20 від 30.01.2013 року та проведені певні ремонтні роботи в приміщеннях дільниці силами працівників підприємства та за кошти підприємства.

Відповідач поставив деревообробні станки та території цієї дільниці, які, за його заявами, є власністю « SIA SOHO TREE», та на яких почали працювати працівники підприємства. Отримували заробітну плату на підприємстві.

В зв»язку з відмовою відповідача під різними приводами від надання документів для підтвердження права власності на станки фірми « SIA SOHO TREE» для впорядкування бухгалтерського обліку йому було запропоновано на певний час, необхідний для надання документів, оформити використання даних станків як співпрацю з ФОП ОСОБА_2

Фірма « SIA SOHO TREE» не вчиняла жодної дії на виконання умов договору № 226 від 06.12.2012 року. Цей договір не передбачає надання в користування будь-яких приміщень для виконання умов договору. ОСОБА_2 стверджує, що поставлене обладнання було придбане її дочкою дружиною відповідача, та ним особисто за власні кошти для здійснення співпраці з позивачем.

Протягом 2012-2013 років відповідач перебував на підприємстві як директор« SIA SOHO TREE». Вся продукція,виготовлена на території деревообробної дільниці працівниками ДП в своїй більшості реалізовувалась фірмі« SIA SOHO TREE» через ДП «Вінницяліссервіс».

В ході співпраці ДП з ФОП ОСОБА_2 останньою надавались послуги підприємству по виготовленню різної дошки та виготовленні пиломатеріалу односторонньо обрізного ясеневого 3 сорту ( заготівки ключок) згідно договорів підряду на виконання робіт по переробці деревини №11 від 11.02.2014 року, №15 від 15.01.2015 року.

Відповідач виступав представником ФОП ОСОБА_2 за дорученням.

Через набуття ФОП ОСОБА_2 статусу платника ПДВ між позивачем та останньою було укладено новий договір за №37 від 06.04.2015 року з терміном дії до 31.12.2015 року. Через зміну істотних умов договору та укладення договору № 37 від 06.04.2015 року договір №15 від 15.01.2015 року втратив свою чинність.

Відповідач відмовився виготовляти дошку, бо йому це було невигідно і запропонував виготовляти лише заготівки для ключок, що економічно невигідно підприємству.

18.06.2015 року було укладено додаткову угоду про розірвання договору №37 від 06.04.2015 року з 22.06.2015 року. З цього часу будь-яких договірних відносин з ФОП ОСОБА_2 у підприємства не існує.

Договірних відносин підприємства та відповідача не існувало і не існує.

З липня 2015 року керівництвом ДП та його працівниками відповідачу як представнику ФОП ОСОБА_2, так і особисто заявлялись вимоги звільнити територію та приміщення деревообробної дільниці, але останній заявив у присутності свідків, що деревообробне обладнання є його власністю та буде знаходитись в приміщеннях дільниці стільки часу, скільки це йому буде потрібно.

З 22.06.2016 року відповідач перебуває на території дільниці та незаконно утримує та використовує в своїх цілях будівлі та споруди деревообробної дільниці та земельну ділянку, перешкоджає підприємству в їх використанні, створює перешкоди в доступі працівників підприємства до своїх робочих місць.

Не маючи можливості використовувати своє майно в господарській діяльності, здійснювати контроль за його збереженням підприємство змушене було звернутись до ТОВ «Безпека-Гарант» для захисту свого майна. 01.10.2015 року між позивачем та ТОВ «Безпека-Гарант» було укладено договір № 109 про надання послуг з фізичної охорони об»єкта. За послуги з охорони об»єкта підприємство сплатило 83904 грн.

На території деревообробної дільниці використовується елективна енергія. За період з 17.07.2015 року по 18.02.2016 року відповідачем використано 5194,4 квт на суму 8360,1 грн. Відповідач її самовільно використовує з 22.06.2015 року.

Загальна сума заподіяних незаконними діями відповідача збитків складає 92264 грн.10 коп.

Просить суд прийняти рішення про усунення перешкоди в користуванні ДП «Тульчинське ЛМГ» земельною ділянкою, комплексом будівель та споруд, що належить державі та використовується підприємством та праві господарського відання за адресою Вінницька область, Тульчинський район, с.Маяки, вул..Інтернаціональна,37а, шляхом зобов»язання Андіса ОСОБА_1 звільнити будівлі, споруди та земельну ділянку підприємства та повернути зайнятий комплекс будівель та споруд за відповідним актом приймання-передачі. Стягнути з Андіса ОСОБА_1 на користь ДП «Тульчинське ЛМГ» заподіяну незаконним використанням електричної енергії та витрат на вимушене забезпечення охорони належного підприємству майна майнову шкоду у розмірі 92264 грн.10 коп. та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та пояснив суду наступне.

Позовні вимоги спрямовані до відповідача, бо він представляв інтереси ФОП ОСОБА_2 Йому й була направлена вимога про звільнення приміщень. Але відповідач заявив, що там його обладнання і він буде користуватись поки захоче. Він використовував електроенергію. Вимушені були укласти договір на охорону, а це збитки. Лічильник обліку електроенергії був опломбований, але ОСОБА_1 зірвав пломбу.

Договір про спільну діяльність з ФОП ОСОБА_2 був укладений 11.02.2014 року. До цього на ділянці працювали працівники ДП.

Про поставку обладнання « SIA SOHO TREE» йому нічого не відомо.

В договорах з ФОП ОСОБА_2 не вказувалось місце надання послуг.

Вважає, що з укладенням договору №37 06.04.2015 року договір №15 від 15.01.2015 року втратив чинність. Проте, при укладенні договору №37 це не зазначалось.

Договір №226 не розірвано та не припинено, але дії по ньому не вчиняються.

Докази про зривання пломб з електролічильника відповідачем надані,а про захоплення земельної ділянки не знає де. Перешкоди в користуванні земельною ділянкою це не давав заїзд на територію. Як часто такі перешкоди були сказати не може. Скільки на території розташовано приміщень не знає. Знає, що там розташований цех, контора і господарські приміщення. Всіма трьома користується ФОП ОСОБА_2 ФОП актом прийому передачі приміщення не надавались. Факт передачі документально не зафіксований. 01.10.2015 року її попередили про необхідність звільнення приміщень. Вона повинна була забрати обладнання. Але ОСОБА_2 не виконала вимогу. ДП «Тульчинське ЛМГ» зверталось до Тульчинського РВ УМВС, але ті не відреагували. До суду з цього приводу звернень не було.

22.06.2015 року відповідач самовільно зайняв приміщення. Чи заперечувала це ОСОБА_2 не знає.

Охорона була виставлена, щоб відповідач не зміг заходити на територію та в приміщення. З 01.10.2015 року був укладений договір з охоронною фірмою. До цього охорони не було. В тому числі й до укладення договору з ФОП ОСОБА_2

В даний час земельна ділянка використовується ДП, а відповідач користується трьома будівлями. Від вимоги по телефону їх звільнити він відмовився.

Відшкодування упущеної вигоди від неможливості встановити обладнання ДП вони не вимагають.

Витрати електроенергії на охорону та потреби відповідача вони не розмежовували. Звертались до СО «Тульчинські ЕМ» з приводу відключення дільниці від електропостачання, але ті не відключили. З РЕМ договір укладено на всі об»єкти.

Коли відповідач зрізав кран-балку він не знає. Вона на території там лежить.

Доказів пошкодження приміщень він не має. Коли здійснювались переобладнання приміщень не знає.

Факт отримання прибутку в розмірі 106000 грн. в 2015 році від спільної з відповідачем діяльності він визнає.

ОСОБА_4ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував. Пояснив, що в 2012 році із ДП був підписаний договір №226 про співпрацю з переробки деревини. Він договір підписав як директор фірми « SIA SOHO TREE». Внаслідок підписання цього договору він і потрапив на територію дільниці Журавлівського лісництва. Став працювати в цеху. Навчав працівників. Потім вони працювали - виготовляли заготівки для ключок. Працевлаштовані були на роботу в ДП. Продукцію, яку вони виробили відправили в Латвію. Вона вся була оплачена. Це було в 2013 році. Потім у ДП відбулось скорочення штатів. Працівників, які працювали в цеху скоротили. Тоді і було створено ФОП ОСОБА_2

Дія договору про співпрацю №226 не закінчена. В ньому немає строків.

Огорожу навколо земельної ділянки, на якій розташовані приміщення деревообробної дільниці робив він.

До того як він прийшов на дільницю там не було ніякого обладнання. Цех не працював з 2008 року.

Електроенергія в даний час використовується лише для освітлення території. Включається автоматично.

Перешкод для проходу працівників ДП на територію він жодних не робив. Не знає для чого там охорона. З травня 2015 року він не використовує електроенергію. Жодних перешкод для доступу працівників РЕМ до об»єкта він не робив. До 01.10.2015 року ніякої охорони не було. Охоронна фірма охороняє і його обладнання. Була спроба ДП винести обладнання.

Участі в контролі за використанням електроенергії він не брав.

Умови охорони об»єкта із керівництвом ДП не обговорював.

За час роботи ФОП ОСОБА_2 електроенергію оплачувала ФОП. Був окремий договір з РЕМ.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що претензії про звільнення приміщень повинні бути адресовані не до відповідача, а до ФОП ОСОБА_2 ФОП не здійснює господарської діяльності з червня 2015 року. Тому не використовує електричну енергію. Не визнає знищення кран-балки. Пошкодження приміщень відповідачем також не визнає. Захвату приміщень відповідачем не було. Жодних об»єктів він особисто не використовує.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що відповідач приїхав три роки тому. Його фірма уклала договір з ДП «Тульчинське ЛМГ». Стали працювати. Потім ДП стало скорочувати працівників Тому створили ФОП і уклали договір. Вона дала доручення зятю А.ОСОБА_1. В 2015 році знову уклали договір. Всередині 2015 року чомусь вирішили розірвати. Дія договору не закінчилась. До того ж є договір між ДП «Тульчинське ЛМГ» та « SIA SOHO TREE». Вони хотять працювати. Вона довірила відповідачу всю господарську діяльність. Обладнання, на якому працювали придбане її дочкою ОСОБА_6 та відповідачем за особисті кошти.

Переобладнання приміщень ніхто не здійснював. Кран-балку ніхто не зрізав. Ремонт

приміщень був проведений ще в 2012-2013 роках.

Після розірвання договору № 37 про продовження дії договору №15 ніхто нікого не попереджав.

Договірних відносин вона із зятем ніяких не оформляла.

Силових захватів приміщень та території не було.

Договір на використання території дільниці не укладали.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що відповідач прийшов відновити роботу цеху переробки деревини. Можливість співпраці він узгодив із керівництвом. Вирішили надати територію. Взяли в штат 3 працівника. На обладнання відповідач документів не дав. Тому була пропозиція створити ФОП. З ФОП ОСОБА_2 уклали договір про надання послуг по переробці деревини. Потім із ФОП уклали договір як із платником ПДВ.

Сировина для переробки була ДП. Робота ФОП. Потім була пропозиція виготовляти іншу продукцію. Відповідач від виробництва цієї продукції відмовився. Не хотів прийняти їх пропозиції. Сам здійснив переобладнання будинків.

Договірних відносин між ДП та особисто відповідачем не існує.

Договір №226 між ДП «Тульчинське ЛМГ» та « SIA SOHO TREE» існує. Він його підписав. Визнає, що він діючий. Визнає, що від спільної діяльності ДП отримало 50000 евро. Це оплата за продукцію.

ФОП ОСОБА_2 до цих грошей відношення не має.

Продукція виготовлялась працівниками ЛМГ на обладнанні як підприємства, так і відповідача. Було задіяно 2 станка ДП.

Відповідач не допускав на територію цеху. Ставив свою машину поперед проїзду. Консультативних та практичних послуг він не надавав.

Вони полагодили паркан та зробили косметичний ремонт приміщень.

Договір № 15 із ФОП ОСОБА_2 не діє.

Відповідач знищив кран-балку підприємства. Вони звертались до РВ УМВС з приводу знищення. У них є відповідь. До суду про відшкодування збитків не звертались.

02.02.2016 року відповідач зірвав пломбу на електролічильнику.

Як відповідач знищував кран-балку він не знає. Але переобладнував приміщення без його згоди.

Територія дільниці становить 713 кв.м. Доступ до території є.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що в 2012 році вони приїхали до м.Тульчина. Домовились про використання цеху деревообробки для латвійської фірми. Зробили ремонти, поставили обладнання. Спеціаліст із Латвії навчав працівників. Потім ДП прийняло на роботу 3 працівників. Вони працювали 4 місяці в 2012-2013 роках. Потім ДП відмовилось від працівників. Вони стали працювати у ФОП ОСОБА_2 В 2015 році перестали працювати.

В 2013 році вони їздили із працівниками на курси. Платив за навчання батько готівкою.

Латишам ДП не платило. Він працював технологом до 2014 року. Договір між ДП та латвійською фірмою був безстроковим.

Директор ДП ОСОБА_7 давав дозвіл на демонтаж кран-балки в квітні 2015 року. Кран-балка там і стоїть.

Вартість електроенергії включалась у вартість продукції.

З травня 2015 року робота припинена. Електроенергія використовується для освітлення на 2 стовпах та відеокамер.

До встановлення охорони перешкод для проходу на територію та в приміщення для працівників ДП не було.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що в лютому 2012 року він звільнився із ДП і працював у відповідача. Відповідач возив його на навчання. Він же давав вказівки про проведення ремонтів. Працівники ДП таких вказівок не давали.

З ним працювали 1 технолог і 2 пильщика із Латвії.

Для ремонту ДП жодної техніки не давало. Обладнання не завозило.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що до 03.12.2012 року він працював у ЛМГ робітником по ремонту будівель. Потім перейшов працювати до відповідача. Робили ремонти,бо все було в запущеному стані.

В ДП він працював з 1990 року. З 2008 року робота цеху була припинена.

Наряди на ремонт давав відповідач. ДП нарядів не давало.

Працювати на обладнанні. 2 тижні їх вчив латиш.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він працював у відповідача. Той возив на навчання. ДП для роботи техніку не давало. Не забороняло робити ремонт.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що з 2012 року він працює лісничим Журавлівського лісництва ДП «Тульчинське ЛМГ». Відповідач працював із ДП з 2013 року. ДП уклало договір. Про що не знає. Вони переробляли пеньки висотою 110 см. Корчували ці пеньки. Тепер це припинилось і вони ріжуть під саму землю.

Деревообробну дільницю зараз охороняє охоронна фірма. Нічого не працює. На території цеху знаходиться деревина ДП. До 2015 року нічого там не було.

Спорів по цеху у них не було. Привозили продукцію на цех.

Відповідач пропонував платити за електроенергію.

Охорона не зверталась зі скаргами на дії відповідача. Цех зараз не працює.

Акт прийому-передачі цеху був.

06.05.2016 року головний механік ДП відключив електроенергію. До цього відповідач не давав відключити. До 06.05.2016 року вони також могли відключити.

На території цеху є майно, що не належить ДП.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що з жовтня 2015 року ТОВ «Безпека-Гарант» здійснює охорону деревообробної дільниці Журавлівського лісництва. Вони охороняють лише цех. Приміщення опечатані працівниками ДП. Директор ТОВ ОСОБА_14 сказав не допускати відповідача до цеху. Вони зараз без електрики. Відповідач пропонував оплатити електроенергію. Було 2 випадки коли відповідача не допускали до цеху.

Свідко ОСОБА_15 суду пояснив, що бригада СО «Тульчинські ЕМ» виїжджала в Журавлівське лісництво на відключення. Технічних перешкод для відключення не було.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що в 2013 році люди працювали в цеху. Прибув відповідач з дозволу директора ЛМГ. Прибув як директор фірми. Мав робити заготовки для ключок.

Всі документи на цех знаходяться у ЛМГ. В лісництві немає. Станки на балансі лісництва. Договори із відповідачем у ЛМГ.

Відповідач допускав до цеху, але своє майно не вивіз. Продукцію дозволяв завозити. Відповідальним за продукцію є лісничий.

В 2015 році поставили охорону. Вона не допускає на територію. Фактів крадіжок не було.

Не знає на яких станках виготовлялась продукція. Вона в цех ніколи не ходила. Продукцію виготовляли працівники до грудня 2013 року. Далі писали наряди ФОП ОСОБА_2

Всі кошти від реалізації продукції надходили до ЛМГ. Списання по лісництву не проводилось.

На земельній ділянці зараз знаходиться продукція лісництва. Чужого майна немає.

Працівники РЕМ відключали світло. Лісничий говорив, що пломба зірвана.

Суму збитків розраховував економіст.

Із наданих суду письмових доказів вбачається наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно ДП «Тульчинське ЛМГ» є державним підприємством.

Листом №729 від 01.10.2015 року директор ДП «Тульчинське ЛМГ» зобов»язав ФОП ОСОБА_2 протягом 4 календарних днів забрати своє обладнання, речі та звільнити будівлю і територію пункту переробки деревини.

11.02.2014 року між ФОП ОСОБА_2 та ДП «Тульчинське ЛМГ» був укладений договір №11 на виконання робіт по переробці деревини. Строк дії договору до 31.12.2014 року.

Аналогічний договір № 15 укладений 15.01.2015 року. Строк дії договору до 31.12.2015 року.

06.04.2015 року укладений новий договір №37 на виконання робіт по переробці деревини. Строк дії договору до 31.12.2015 року.

Згідно довідки №158 від 03.03.2016 року, складеної ДП «Тульчинське ЛМГ», в період з 17.07.2015 року по 19.01.2016 року на деревообробній дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва використано 5420 кВт електроенергії на суму 8703 грн.19 коп.

Листом №68 від 26.01.2016 року ДП «Тульчинське ЛМГ» просило СО «Тульчинські ЕМ» провести відключення ТП-209 в Журавлівському цеху переробки деревини 27.01.2016 року.

За договором №109 від 01.01.2016 року про надання послуг з фізичної охорони об»єкта

ТОВ «Безпека-Гарант» зобов»язалось надати послуги ДП «Тульчинське ЛМГ» по охороні об»єкта в с.Маяки Тульчинського району Вінницької області.

Згідно державного акта на право користування землею серії І-ВН № 002475 Тульчинському державному лісомисливському господарству надано в постійне користування 2231 га землі для ведення лісового господарства на території Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

06.12.2012 року фірмою « SIA SOHO TREE» та ДП «Тульчинське ЛМГ» укладено договір про надання консультативних та практичних послуг по переробці кореневої частини дерева ( ясеня),з використанням спеціально виготовленої пилорами ПЛП-9, яку надає « SIA SOHO TREE». Від імені « SIA SOHO TREE» договір підписав директор ОСОБА_1, а від імені ДП «Тульчинське ЛМГ№ директор ОСОБА_7 Строк дії договору не встановлений.

Згідно копії листа без номера та дати міністерства економічного розвитку і торгівлі України представництво фірми « SIA SOHO TREE» станом на 30.05.2016 року в міністерстві не зареєстровано.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінюючи їх відповідно до ст.212 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

ОСОБА_4 до ч.2 ст.152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Позивач в своїх позовних вимогах просить прийняти рішення про усунення перешкод у користуванні ДП «Тульчинське ЛМГ» земельною ділянкою, комплексом будівель і споруд в с.Маяки Тульчинського району Вінницької області по вул..Інтернаціональній,37а.

Але в судовому засіданні позивачем не надано доказів про наявність таких перешкод.

Навпаки, сторони в судовому засіданні підтвердили,що з червня 2015 року на деревообробній дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва не здійснюється виробнича діяльність відповідачем. При цьому позивач має повний доступ до земельної ділянки, на якій проводить складування продукції.

Можливість використання земельної ділянки позивачем підтвердили його представник ОСОБА_3,свідки ОСОБА_12, ОСОБА_16М.( працівники Журавлівського лісництва).

Свідок ОСОБА_7 також у судовому засіданні підтвердив, що в 2015 році ДП «Тульчинське ЛМГ» завозило та складувало на території деревообробної дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва дрова.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомив, що ТОВ «Безпека-Гарант» перешкоджає доступу на територію дільниці не позивачу, а відповідачу згідно умов договору на охорону об»єкта.

Ці обставини визнані позивачем та відповідачем в судовому засіданні.

За відсутності перешкод у позивача для здійснення правомочностей власника земельної ділянки володіти,користуватись та розпоряджатись нею, не можуть вживатись заходи для захисту його порушеного права.

В судовому засіданні також не встановлено фактичних обставин, що могли свідчити про наявність перешкод у позивача користуватись комплексом будівель і споруд.

Навпаки, встановлено, що з 01.10.2015 року цей комплекс будівель перебуває під охороною ТОВ «Безпека Гарант» згідно укладеного позивачем із останнім договору №109. Охорона об»єкта здійснюється з ініціативи ДП «Тульчинське ЛМГ» і в його інтересах.

Доказів про неналежне виконання ТОВ «Безпека Гарант» своїх договірних зобов»язань суду не надано.

Очевидно, що при належному виконанні обов»язків з охорони об»єкта не тільки відповідач, але й інші сторонні особи не можуть перебувати у будівлях і спорудах деревообробної дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва без згоди ДП «Тульчинське ЛМГ».

Доказів незаконного проникнення чи захоплення відповідачем комплексу будівель і споруд після забезпечення його охорони суду не надано.

За таких обставин суд не вбачає підстав для захисту права власності на це майно в порядку ст.386 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач також посилається на вимоги ст.387 ЦК України, яким передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Проте, доказів того, що відповідач незаконно, без відповідної правової підстави заволодів майном ДП «Тульчинське ЛМГ».

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та « SIA SOHO TREE» , директором якого є відповідач 06.12.2012 року укладений договір №226, яким передбачалось здійснення сторонами виробничої діяльності в приміщеннях ДП на обладнанні« SIA SOHO TREE». Строк дії договору не встановлювався. На час розгляду справи судом він не припинений, не розірваний та не скасований. ОСОБА_4 до ст.629 ЦК України договір є обов»язковим до виконання сторонами.

Наявність такого договору свідчить про правомірність встановлення обладнання « SIA SOHO TREE» у виробничих приміщеннях ДП «Тульчинське ЛМГ».

Твердження представника позивача та свідка ОСОБА_7 про те, що « SIA SOHO TREE» жодних дій з виконання договору не вчиняло не відповідає дійсності. Адже навіть з їх пояснень в суді слідує, що за цим договором в 2013 році відповідач встановлював обладнання для виробництва продукції, з використанням праці працівників ДП виготовляв продукцію, від реалізації якої позивач отримав прибуток.

Без припинення дії договору №226 від 06.12.2012 року позивач не може вимагати від відповідача вчинення дій, передбачених ст.387 ЦК України.

Окрім цього, позивачем у судовому засіданні не доведено, що після припинення виробничої діяльності ФОП ОСОБА_2 та направлення останній вимоги про звільнення приміщень їх захопив відповідач як фізична особа. З наданих пояснень та письмових доказів слідує, що відповідач при укладенні договорів, на виконання яких ним встановлювалось устаткування, що не належить ДП «Тульчинське ЛМГ», у виробничих приміщеннях останнього, діяв спочатку як директор фірми « SIA SOHO TREE» , а потім як представник ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_13 за участі останніх юридичних осіб у правовідносинах здійснювалась виробнича діяльність та отримувався прибуток від цього.

ОСОБА_4 до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Позивачем заявлені позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди,заподіяної незаконним використанням електричної енергії та витрат на вимушене забезпечення охорони належного підприємству майна.

При цьому, вимагаючи відшкодування витрат по оплаті за використану електроенергію ним не надано достатніх доказів, що з часу припинення участі у виробничій діяльності відповідачем у червні 2015 року ним спожито 5420 кВт електроенергії на суму 8703 грн.19 коп.

Позивачем надані докази використання електричної енергії і після взяття об»єкта під охорону з 01.10.2015 року коли можливість доступу відповідача до джерел споживання такої енергії була обмежена. Незважаючи на це, він вимагає відшкодування витрат по оплаті електроенергії і за цей період.

До того ж, позивачем не надано доказів споживання такої кількості електроенергії відповідачем після припинення виробничої діяльності.

Суд також не вважає, що витрати понесені ДП «Тульчинське ЛМГ» на оплату послуг з охорони деревообробної дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва є майновою шкодою, заподіяною відповідачем.

В судовому засіданні встановлено, що з червня 2015 року до жовтня 2015 року об»єкт не перебував під охороною взагалі. Жодних обставин, які б свідчили про необхідність здійснення витрат для охорони об»єкта від дій відповідача чи інших осіб не встановлено. Доказів того, що витрати на охорону понесені на вимогу відповідача з метою забезпечення охорони його майна не надано.

За таких обставин відсутня вина відповідача у витратах позивача на оплату послуг з охорони, яку останній вважає майновою шкодою.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, то відповідно од ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача не можуть стягуватись судові витрати.

На підставі викладеного,керуючись ст..ст.386,387,391,629,1166 ЦК України, ст.ст.88,209-219 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: