РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності, визнання незаконним (протиправним) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та його скасування та зобовязання вчинити певні дії, та позовну заяву ТОВ «Кей-колект» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом виселення -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кей-колект» приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та просить визнати за ним право власності на однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 65,6 кв.м., житловою 12 кв.м.; визнати незаконним (протиправним) та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №22759035 від 10.07.2015 року; зобовязати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 внести запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №22759035 від 10.07.2015 року, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Кей-Колект» ) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та скасування записів з Єдиного державного реєстру; витребувати з чужого незаконного володіння у ТОВ «Кей-Колект» однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 65,6 кв.м., житловою 12 кв.м.

При цьому посилається на те, що 12.11.2007 року, він отримав споживчий кредит у АКІБ «УкрСиббанк», уклавши з банком договір №0, на суму 65000 доларів США, для придбання однокімнатної квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_4, строком до 12 листопада 2028 року.

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 12 листопада 2007 року, між ним та банком було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований за номером 4475. Нотаріусом внесено запис про заборону відчуження до Єдиного державного реєстру заборон відчуження та внесено запис до Єдиного державного реєстру Іпотек.

Нещодавно, до його квартири був здійснений незаконний злом замку від вхідних дверей та проникнення невідомими йому людьми. На що з його боку було вчинено супротив, та викликано наряд міліції. Прибувшим на місце виклику співробітникам міліції вказані особи предявивши свої документи та службові посвідчення, та пояснили що, ПАТ «УкрСиббанк» 12 грудня 2012 року, на підставі договору факторингу відступив (передав) ТОВ «Кей-колект» права вимоги за вищевказаним кредитним договором та за договором забезпечення (іпотеки). Щодо їх незаконного проникнення до його квартири, то вони пояснили що, ТОВ «Кей-колект» є власником його квартири на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проведене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2

При цьому жодних повідомлень від ТОВ «Кей-колект», або від приватного нотаріуса ОСОБА_2 щодо проведення дій по перереєстрації права власності йому не надходило. Вважає, що такі дії з боку відповідачів є незаконними, а такий перехід права власності має бути скасовано як такий, що проведено з грубим порушенням вимог законодавства та умов іпотечного договору.

ТОВ «Кей-колект» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 та просить усунути перешкоди у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5, яка належить на праві приватної власності ТОВ «Кей-колект».

При цьому посилається на те, що 12.11.2007 року, ОСОБА_1 уклав з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 0, між банком та відповідачем було укладено Іпотечний договір б/н від 12.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, відповідно до умов якого, в іпотеку було передано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6.

12.12.2011 року АКІБ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» відповідно до Договору факторингу № 1 та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до відповідача за зобовязаннями по Кредитному договору та Іпотечному договору.

У звязку з грубим порушенням відповідачем умов Кредитного договору, зокрема неповернення кредиту, несплата процентів та комісій за користування кредитом, ТОВ «Кей-Колект» в позасудовому порядку врегулювало питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами Договору іпотеки та Законом України «Про іпотеку». Зокрема, 10 липня 2015 року ТОВ «Кей-Колект» набуло у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, та підтверджується витягом про реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

20 липня 2015 року, ними була здійснена спроба потрапити у власну квартиру, однак, було виявлено, що у ній незаконно проживають треті особи. Підстави перебування третіх осіб в приміщенні квартири, власнику невідомі. Під час візиту, вони своїми діями усіляко перешкоджали потрапити у середину приміщення, добровільно виїхати не бажають посилаючись на те, що нібито відповідач надав їм дозвіл на проживання у даній квартирі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити, позовні вимоги ТОВ «Кей-колект» до ОСОБА_1 не визнав у повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача ТОВ «Кей-колект» позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав у повному обсязі, про що надав письмові заперечення, заявлені свої позовні вимоги до ОСОБА_1 про виселення підтримав та просив задовольнити.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, до суду не зявився, повідомлявся належним чином про час та дату судового засідання.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю, а позовні вимоги ТОВ «Кей-колект» до ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено що, ОСОБА_1, 12 листопада 2007 року, отримав споживчий кредит у АКІБ «УкрСиббанк», уклавши з банком договір №0, на суму 65000 доларів США, для придбання однокімнатної квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_7, строком до 12 листопада 2028 року.

(а.с. 18 20 т. 1)

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 12 листопада 2007 року, між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований за номером 4475. Нотаріусом внесено запис про заборону відчуження до Єдиного державного реєстру.

(а.с. 13 17 т. 1)

12.12.2011 року АКІБ «УкрСиббанк» відступив права вимоги за кредитом ТОВ «Кей-Колект», відповідно до договору Факторингу №1 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами.

(а.с. 55 60 т. 1)

28 лютого 2014 р. ТОВ «Кей-Колект» направило ОСОБА_1 повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, яким поінформувало позивача про свій намір набути право власності на предмет іпотеки або звернути стягнення на заставлене майно шляхом його продажу від власного імені, а також запропонувало погасити заборгованість за кредитним договором протягом 30-ти днів з моменту отримання повідомлення.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься зворотне поштове повідомлення, згідно якого вбачається що позивачу ОСОБА_1 направлялось поштовим звязком від ТОВ «Укрборг», на адресу м. Одеса, вул.Гер.Сталіндграда, 26.кв,24, тоді як предмет спору квартира знаходиться за адресою АДРЕСА_7.

На дотримання вимог п. 46 Порядку №868 щодо надання для цілей державної реєстрації прав документу, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя, відповідачі посилаються на наявність Повідомлення від 28.02.2014 р. Однак, згідно наданих копій матеріалів реєстраційної справи приватного нотаріуса ОСОБА_2, відсутні докази надіслання цього повідомлення позивачу від ТОВ «Кей-Колект» відповідно до вимог п. 6.5. договору іпотеки. У матеріалах реєстраційної справи наявне поштове зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, надісланого іншою особою ТОВ «Укрборг», яке не є стороною угод та із зазначеного повідомлення не вбачається, що позивачу було надіслано саме вищезгадане повідомлення ТОВ «Кей-колект» від 28.02.2014 р. При цьому, відсутній і фіскальний чек. Позивач категорично заперечує отримання вказаного повідомлення від ТОВ «Кей-колект» від 28.02.2014 р.

Також судом встановлено, що 10 липня 2015 року представник ТОВ «Кей-Колект» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з заявами про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (щодо права власності) та проведення державної реєстрації іншого речового права іпотеки на нерухоме майно квартиру №12.

Разом з заявою відповідачем ТОВ «Келект-Колект», серед іншого, також було подано: договір про надання споживчого кредиту та його копію, договір іпотеки та його копію, повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки та його копію, копію договору факторингу, копію договору про відступлення права вимоги.

10.07.2015 року відповідачем приватним нотаріусом ОСОБА_2, прийнято Рішення №22759888 від 10.07.2015 року, згідно якого нотаріус провів державну реєстрацію іншого речового права іпотека на квартиру АДРЕСА_8, за ТОВ «Кей-колект», та Рішення №22759035 від 10.07.2015 року, згідно якого нотаріус провів державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_8 за ТОВ «Кей-колект».

Спеціальним Законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 р. №1952-IV (надалі за текстом - «Закон № 1952-IV»).

Стаття 2 названого Закону визначає державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 15 Закону № 1952-IV прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень є однією із стадій державної реєстрації.

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 15 Закону № 1952-IV перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 р. (надалі за текстом - «Порядок»).

Відповідно до підпункту 1 пункту 37 Порядку документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Згідно статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Стаття 575 Цивільного кодексу України визначає, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Статтею 24 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV установлено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

За змістом статті 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 2 названої статті Закону України «Про іпотеку» визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

За приписами частини 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається, що до договору іпотеки №4475 від 12.11.2007р. акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 внесли статтю 5 «Застереження про задоволення вимог іпотекодерожателя», якою передбачили, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:

- передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»;

- отримання іпотекодерджателем права продати предмет іпотеки будь якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Тобто, сторони за договором дійшли згоди, що право на продаж заставленого майна виникає на підставі окремого договору.

Разом з тим, сторонами в судовому засіданні не заперечується, що такий договір між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 не укладався.

За таких обставин, у державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, були відсутні правові підстави для прийняття рішення №22759888 від 10.07.2015 року, згідно якого нотаріус провів державну реєстрацію іншого речового права іпотека на квартиру АДРЕСА_8, за ТОВ «Кей-колект», та Рішення №22759035 від 10.07.2015 року, згідно якого нотаріус провів державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_8 за ТОВ «Кей-колект», оскільки відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно частини 2 статті 26 Закону № 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затверджено наказом Міністерства юстиції України № 3502/5 від 12.12.2011 р. та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 р. за № 1429/20167 (надалі за текстом - «Порядок розгляду заяв»).

Згідно пункту 2.1 Порядку розгляду заяв для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку розгляду заяв для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

За змістом пунктів 2.10, 2.11 Порядку розгляду заяв за результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав. Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.

Із наведеного випливає, що у спірних правовідносинах поновлення порушених прав має здійснюватись не шляхом скасування судом запису про право власності, а шляхом внесення державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 запису про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є визнання права.

У справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням на думку позивача умов цивільно-правової угоди, тому суд вважає що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судом за правилами ЦПК України.

Вказана правова позиція також узгоджується з висновком Верховного Суду України викладеним в постанові від 14 червня 2016 року по справі №826/4858/15.

У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Позовні вимоги ТОВ «Кей-колект» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом виселення задоволенню не підлягають, у звязку з повним задоволенням позовних вимог ОСОБА_1, так як предмет спору квартира №12 має бути повернута власнику ОСОБА_1, у звязку з порушенням порядку перереєстрації права власності на квартиру (предмет іпотеки) за ТОВ «Кей-колект».

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з кожного з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3445 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 317, 321, 572, 575 ЦК України, ст.ст. 24, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності, визнання незаконним (протиправним) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та його скасування та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати незаконним (протиправним) та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 №22759888 від 10.07.2015 року, про державну реєстрацію іншого речового права іпотека на квартиру АДРЕСА_8, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-колект», Рішення №22759035 від 10.07.2015 року, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_8 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-колект».

Зобовязати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 внести запис про скасування рішення №22759888 від 10.07.2015 року, про державну реєстрацію іншого речового права іпотека на квартиру АДРЕСА_8, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-колект», Рішення №22759035 від 10.07.2015 року, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_8 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-колект»() до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та скасування записів з Єдиного державного реєстру.

Визнати право власності на однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_9, загальною площею 65,6 кв.м., житловою 12 кв.м. за ОСОБА_1.

Витребувати з чужого незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 65,6 кв.м., житловою 12 кв.м.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь держави судовий збір в розмірі 3445 (три тисячі чотириста сорок пять) гривень.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3445 (три тисячі чотириста сорок пять) гривень.

В задоволенні позовну Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

12 грудня 2016 року