Дата документу 13.07.2016
Справа № 320/4269/16-ц
Провадження № 2з/320/75/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забезпеченні позову

13 липня 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Бахаєва І.М.,

при секретарі Фурсовій Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики.

07 липня 2016 року позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду із заявою про забезпечення позову, мотивуючи тим, що сума позову є значною і складає 391 323 грн. 44 коп. (Триста девяносто одна тисяча триста двадцять три грн.. 44 коп.)

Крім того, у випадку задоволення її позовних вимог, відповідачка також повинна відшкодувати їй всі понесені нею витрати по цій справі.

Неприйняття заходів по забезпеченню її позивних вимог може зробити неможливим виконання рішення суду у випадках задоволення її позивних вимог.

Тому вважає за необхідне з метою забезпечення позову накласти арешт на майно, яке належить відповідачці, а саме на житловий будинок № 27 по вул. Грибоєдова у м. Мелітополі Запорізької області.

В судове засідання сторони не зявилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши подану заяву, суд прийшов до висновку про її необґрунтованість з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, за ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення позову відповідає предмету позову за вартістю.

Так, позивач просить накласти арешт на належне відповідачці нерухоме майно в межах суми позову. Таким чином, існує очевидна неспівмірність між засобом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно відповідачки та ціною позову.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Стаття 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9(Надалі - Постанова), роз'яснює, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Стаття 4 Постанови роз'яснює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Також, у заяві про забезпечення позову позивач не вказала обставин, які свідчать про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, вартість будь-якого нерухомого майна, а тим більше будинку № 27 по вул. Грибоєдова у м. Мелітополі Запорізької області, яку згадує позивач в своїй заяві, значно перевищує розмір заявлених вимог.

Таким чином, вказана вимога є не деталізованою, а тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 197, 151-153, 209, 395 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ