АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Чупікової В.В., Яремко В.В.

секретаря: Тодоряка Г.Д.

за участю: представника позивача ПАТ «Універсал Банк» - ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилався на те, що між банком та ОСОБА_2 04.03.3008 був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL1966 та Додаткова угода № BL1966-К, згідно з якими позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 75000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 01.03.2028, із відсотковою ставкою 14% річних та комісійною винагородою 750 доларів США.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № BL1966/1 від 04.03.2008.

Позивач умови Генерального договору та Додаткової угоди виконав і відповідно 04.03.2008 та 05.03.2008 надав відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти в розмірі 50600 доларів США та 23650 доларів США.

Умови вказаного кредитного договору відповідачами належним чином не виконувались, у зв'язку з чим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.08.2012 було стягнуто заборгованість у сумі 915692,98 грн.

22ц/794/202/16 Головуючий в І інстанції Смотрицький В.Г.

категорія 27 Доповідач Бреславський О.Г.

Даним рішенням суду було стягнуто з відповідачів за кредитним договором тіло кредиту, нараховані, включно до 15.08.2012, відсотки та підвищені відсотки.

Зазначав, що оскільки рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.08.2012 залишається невиконаним, у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник зобовязаний відшкодувати кредитору інфляційні витрати, з дати розрахунку, на підставі якого було ухвалено рішення у цивільній справі, з 15.08.2012 по 14.05.2015 - дату звернення позивача з позовом, індекс інфляції складає 1,724269, а відтак інфляційне збільшення суми боргу становить 663208,03 грн.

Вважає, що за період з 22.08.2012 по 14.05.2015 (995 днів), підлягає стягненню з відповідачів заборгованість у вигляді 3-х процентів з розрахунку простроченої суми 915692,97 грн., яка складає 74886,12 грн.

Станом на 26.05.2015 заборгованість за Кредитним договором по сумі несплачених відсотків, нарахованих за період з 01.05.2012 року по 14.05.2015 року складає 33444,94 долара США, з яких: за відсотками - 29354,63 доларів США, за підвищеними відсотками 4090,31 доларів США.

З огляду на викладене, просив стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість у вигляді інфляційних витрат за час прострочення в сумі 663208,03 грн., у розмірі 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 74886,12 грн., заборгованість по нарахованих відсотках в сумі 33444 (тридцять три тисячі чотириста сорок чотири) долара 94 цента та вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 грудня 2015 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за договором кредиту в сумі 33444,94 дол. США.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

У апеляційній скарзі ПАТ «Універсал Банк» просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 грудня 2015 року скасувати та задовольнити позов у повному обсязі.

Вирішити питання щодо судових витрат.

Посилається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 заборгованості по нарахованих відсотках у розмірі 33444,94 дол. США, а також 74886,12 грн. 3 проценти річних за прострочення виконання зобовязання - скасуванню, з ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов частково та відмовляючи позивачу в задоволенні позову в частині стягнення солідарно з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки в силу ст. 559 ч. 4 ЦПК України є припиненим, оскільки позивач пропустив шестимісячний строк предявлення позову до поручителя вважаючи, що цей строк настав ще до 22.08.2012, дати ухвалення рішення Шевченківським районним суду м. Чернівці, яким було стягнуто солідарно з відповідачів за кредитним договором тіло кредиту, нараховані включно до 15.08.2012 відсотки та підвищені відсотки. Відмовляючи в позові в частині стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, суд першої інстанції виходив із того, що обовязок сплатити суму заборгованості за рішенням суду не є зобовязанням у розумінні положень частини першої статті 509 ЦК України.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю не погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 04.03.2008 був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL1966 та Додаткова угода № BL1966-К, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 75000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 01.03.2028, із відсотковою ставкою 14% річних та комісійною винагородою 750 доларів США.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № BL1966/1 від 04.03.2008.

Позивач умови Генерального договору та Додаткової угоди виконав і відповідно 04.03.2008 та 05.03.2008 надав відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти в розмірі 50600 доларів США та 23650 доларів США.

Умови вказаного кредитного договору відповідачами належним чином не виконувались, у зв'язку з чим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.08.2012 позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення боргу задоволено та стягнуто солідарно з останніх заборгованість в сумі 915692,98 грн.

Даним рішенням суду було стягнуто з відповідачів за кредитним договором тіло кредиту, нараховані, включно до 15.08.2012, відсотки та підвищені відсотки. На час розгляду справи відповідачами рішення суду не виконано.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З представлених розрахунків встановлено, що станом на 26.05.2015 заборгованість за кредитним договором по сумі несплачених відсотків нарахованих за період з 01.05.2012 по 14.05.2015 становить 33444,94 дол. США, з яких 29354,63 дол. США - заборгованість за відсотками; 4090,31 дол. США - заборгованість за підвищеними відсотками.

Отже, внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за відповідачем станом на 26.05.2015 утворилась заборгованість у розмірі 33444,94 дол. США, що складається з: 29354,63 дол. США - заборгованість за відсотками; 4090,31 дол. США - заборгованість за підвищеними відсотками (а.с. 19-21).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 цього Кодексу).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні, а не в іноземній валюті.

Отже, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні вимоги заявленої до відповідачів про стягнення інфляційних витрат за час прострочення в сумі 663208,03 грн., оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору індексації не підлягає.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Особливості припинення зобов'язань за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених на фондовій біржі, встановлюються законодавством. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобовязань на певних підставах не допускається (ст. 598 ЦК України).

У силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

За правовою позицією Верховного суду України по справі № 6-1206 цс 15 від 23.09.2015, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору.

При порушенні зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання боржником.

Згідно з ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, кредитор має право на суми за користування кредитом та за порушення виконання грошового зобовязання, передбачені ст.ст. 625, 1048 ЦК України.

Враховуючи зазначені обставини, суд неповно з'ясував обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що відповідно до п. п. 1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 заборгованості по нарахованих відсотках у розмірі 33444,94 дол. США, а також 74886,12 грн. 3 проценти річних за прострочення виконання зобовязання та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у цій частині, стягнувши солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 заборгованості по нарахованим відсоткам у розмірі 33444,94 дол. США, а також 74886,12 грн. 3 проценти річних за прострочення виконання зобовязання скасувати.

Також розмір судових витрат підлягає зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3836,70 гривень з кожного.

Керуючись ст. ст. ст.88, 307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 грудня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 заборгованості по нарахованих відсотках у розмірі 33444,94 дол. США, а також 74886,12 грн. 3 проценти річних за прострочення виконання зобовязання скасувати. Позов у цій частині задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість по нарахованих відсотках у розмірі 33444 ( тридцять три тисячі чотириста сорок чотири) дол. США 94 центи, а також 74886 (сімдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят шість) грн. 12 копійок 3 проценти річних за прострочення виконання зобовязання.

У решті рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 грудня 2015 року залишити без змін.

Розмір судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» по 3836 (три тисячі вісімсот тридцять шість) гривень 70 коп. з кожного - витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :