Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1487/16-ц

Провадження № 2-о/126/71/2016

"08" липня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Жарун А. П.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю зацікавленої особи Бершадського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 за участю зацікавленої особи Бершадського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Вінницькій області звернувся до суду за заявою про встановлення факту , що має юридичне значення . Заяву мотивує тим, що він народився 14 березня 1958 року у Вінницькій області Джулинському районі с. Чернятка.

Відповідно до свідоцтва про народження його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Його батько ОСОБА_2 народився 17 березня 1932 року у м. Бершадь Вінницької області. Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 його батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Із свідоцтва про народження його батька ОСОБА_2 вбачається, що батько ОСОБА_4 за національністю є поляком, а матір ОСОБА_5, українка .

Стверджує, що зі слів батька ОСОБА_2 йому відомо, що його діда звали ОСОБА_6, він народився в 1905 році в м. Островець Опатовського повіту Радомської губернії, нині Островецький повіт Свентокшиського воєводства та за національністю він поляк. Його батьки також були за національністю поляками, але будь - які документальні відомості з даного приводу відсутні.

Після приєднання Західної України до СРСР його дід був поставлений перед вибором прийняти радянське громадянство або бути депортованим до окупованої Польщі, він обрав перше і так як полякам заборонялося проживати у прикордонній зоні та у великих містах, також побоюючись примусового переселення в північні регіони СРСР переїхав до с. Чернятка Джулинського району Вінницької області.

Побоюючись репресій з боку радянської влади його дід був змушений змінити ім"я та по батькові з ОСОБА_7 на ОСОБА_8.

З 1993 року він намагався документально довести факт, що його дід ОСОБА_4 був поляком і звали його ОСОБА_6 та звертався до різних інстанцій на території Російської Федерації з питанням надання даних про національність діда однак, архівних документів про це не збереглось.

Оскільки його дід ОСОБА_4 (ОСОБА_6) був за національністю поляком, його батько ОСОБА_2 також по національності є поляком, то з даного слідує, що і він також за національністю є поляком. Стверджує, що дід та батьки виховували його відповідно до польських традицій, вони святкували польські свята та вважали себе поляками, та відносили себе до польської національності. На даний час він бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини». Так як в позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадського стану неможливо, оскільки чинним законодавством України не передбачено порядку зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС, тому він звернувся до суду з даною заявою та просить встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2. Джулинського (нині Бершадський) району Вінницької області, за національністю є поляком; встановити факт, що він за національністю є поляком та зобов'язати Бершадський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису № 7 від 24.03.1958 року про його народження, змінивши у графі національність батька з «українець» на «поляк».

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, надав до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги підтримав повністю, просить слухати справу у його відсутність.

Представник Бершадського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якому не заперечує проти задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 та просить суд справу розглянути у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви і наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 народився 14 березня 1958 року в с. Чернятка Джулинського (нині Бершадського) району Вінницької області, про що в Книзі запису актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 7, що підтверджується Свідоцтвом про народження ІІ-ЯР № 504481. Його батьками зазначено батька ОСОБА_2, національність якого вказано як «українець» та матір ОСОБА_3, яка за національністю є українкою.

Батько заявника ОСОБА_2 народився 17 березня 1932 року в м. Бершадь Вінницької області, про що в Книзі запису актів громадянського стану про народження зроблений відповідний запис № 128, що підтверджується свідоцтвом про народження УИ № 142136. Батьками ОСОБА_2 зазначені ОСОБА_4, який за національністю є поляком, та ОСОБА_5, яка за національністю є українкою.

Протягом всіх років життя заявника його виховання відбувалося згідно з польськими традиціями. Члени родини святкували польські свята та відносили себе до польської національності.

Заявник обгрунтовано відносить себе до польської національності та на даний час хоче відновити та підтвердити свою дійсну національність, як це передбачено положеннями ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Встановлення факту належності до польської національності ОСОБА_1 потрібно для отримання карти поляка.

Відповідно до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України, право на національність є особистим немайновим правом.

Згідно ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 цього ж кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно положень ст.1 та ст.3 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно ст.11 Закону України від 26 червня 1992 р. «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян.

Частиною 7 статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З врахуванням наведеного, суд дійшов до переконання про наявні в справі докази належності заявників і членів їх родини до осіб польської національності достатні для задоволення вимог заяви.

З врахуванням наведеного, керуючись ст.. 35 Конституції України, ст..ст. 269, 270 ЦК України, ст..ст. 57-61, 212-215, 218, 234, 256 ЦПК України, ст. 11 закону України «Про національні меншини в Україні»,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 01.08.2008 року за національністю був поляком.

Встановити факт, що ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6 (нині Бершадського) району Вінницької області за національністю є поляком.

Зобов"язати Бершадський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису № 7 від 24.03.1958 року про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6 (нині Бершадського) району Вінницької області змінивши у графі національність батька з "українець" на "поляк".

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя А. П. Жарун