У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Гулька Б.І., Черненко В.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, за касаційними скаргами представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним вище позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_5:

- індексацію з червня 2008 року до серпня 2015 року включно у сумі 11 420 грн 48 коп. у зв'язку з підвищенням вартості життя та стягувати з відповідача індексацію за нарахованими щомісячними платежами, починаючи з вересня 2015 року, довічно;

- компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з червня 2008 року до серпня 2015 року, у сумі 4 770 грн 53 коп. та стягувати компенсацію довічно з 01 вересня 2015 року;

- моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.;

- збільшити розмір щомісячного стягнення за рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2009 року у зв'язку із збільшенням мінімальної заробітної плати з 368 грн 56 коп. до 965 грн 63 коп. (у 2,62 рази).

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у відділі державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції знаходяться на виконанні виконавчі листи, видані Маловисківським районним судом, від 11 березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_5 на її (позивачки) користь 12 500 грн моральної шкоди та від 13 травня 2009 року про стягнення із ОСОБА_5 по 368 грн 56 коп. щомісячно довічно, починаючи з 05 червня 2008 року, на відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, та 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Станом на 01 вересня 2015 року заборгованість відповідача за виконавчим листом від 11 березня 2010 року становить 12 139 грн 76 коп., за виконавчим листом від 13 травня 2009 року - 9 717 грн 80 коп. (моральна шкода) та 9 717 грн 02 коп. (щомісячні виплати).

Посилаючись на наведене, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Збільшено розмір відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, який визначено за рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2009 року у справі №2-389/2009, що стягується із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, з 368 грн до 965 грн 63 коп. щомісячними платежами довічно. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, визначеного за рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2009 року з 368 грн до 965 грн 63 коп щомісячними платежами довічно та в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_4 про індексацію розміру відшкодування шкоди скасовано й ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 за період з 01 червня 2009 року до 01 квітня 2016 року одноразово індексацію розміру відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, у сумі 9 037 грн 61 коп. та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого ОСОБА_8, індексований розмір відшкодування, починаючи з 01 квітня 2016 року по 774 грн 34 коп. щомісячно довічно.

У задоволенні вимог ОСОБА_4 про збільшення розміру відшкодування у зв'язку із збільшенням мінімальної заробітної плати відмовлено.

У решті судове рішення залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просить рішення суду апеляційної інстанції змінити, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 індексацію розміру відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого, за період з червня 2008 року до серпня 2015 року включно в сумі 11 420 грн 48 коп., збільшити розмір щомісячного стягнення, визначений рішенням Маловисківськоного районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2009 року, з 368 грн 56 коп. до 965 грн 63 коп. та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 щомісячними платежами з 01 вересня 2015 року розмір відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, по 965 грн 63 коп. довічно, тобто в цій частині залишити рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2015 року без змін із уточненням в ньому дати, з якої підвищено розмір відшкодування шкоди (з 01 вересня 2015 року), стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану їй моральну шкоду в сумі 10 тис. грн.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове, яким змінити розмір щомісячних платежів, довічно, визначених рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2009 року, з 368 грн 56 коп. до 442 грн 27 коп., відмовити у стягненні індексації розміру відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, у сумі 9 037 грн 61 коп., в іншій частині рішення залишити без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, застосувавши норми ч. 2 ст. 1208 ЦК України, виходив із того, що розмір відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, підлягає збільшенню у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення компенсації за порушення строків виплати відшкодування, суд зазначив, що така компенсація не передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», оскільки за цим законом суб'єктами відповідальності є підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання, а компенсації виплачуються за рахунок коштів цих юридичних осіб, а також об'єднання громадян.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні її вимог про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з неналежним виконанням рішення суду, суд виходив із того, що правові підстави для такого відшкодування відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 про індексацію розміру відшкодування та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд дійшов висновку про те, що розмір відшкодування підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року (зі змінами) з 01 червня 2009 року, оскільки рішенням Маловисківського районного суду від 13 травня 2009 року питання розміру відшкодування за період з 05 червня 2008 року до 01 червня 2009 року вже вирішено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про збільшення розміру відшкодування у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати й ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог, апеляційний суд зазначив, що розмір відшкодування на користь ОСОБА_4 нараховувався не із мінімальної заробітної плати, а із розміру пенсії, яку отримував потерпілий.

У решті апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Висновки апеляційного суду є правильними, відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом правильно застосовані. Доводи скарг їх не спростовують.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом позову є вимоги про індексацію розміру відшкодування шкоди на підставі ст. 1208 ЦК України.

Вимоги про покладення на ОСОБА_5 відповідальності за порушення грошового зобов'язання, зокрема невиконання судового рішення, на підставі ст. 625 ЦК України ОСОБА_4 не заявлялись.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги і залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

Б.І. Гулько

В.А. Черненко