Справа № 338/266/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1871/2016
Головуючий у 1 інстанції Гутич П.Ф.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю представника апелянта,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Богородчанського районного суду від 17 квітня 2015 року

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Богородчанського районного суду від 17 квітня 2015 року задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 101919 доларів США 90 центів (в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 05 лютого 2015 року - 1833539,00 грн.) за кредитним договором №7К від 23 січня 2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2, звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок загальною площею 40,3 кв.м, житловою площею -16,1 кв.м, розташований по вул. Центральна (колишня вул.Леніна), 8 в селі Луквиця Богородчанського району Івано-Франківської області, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 3654 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Апелянт на дане рішення подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом не взято до уваги, що позивачем було пропущено строк позовної давності. Сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобовязань, що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі цього договору. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно п. 6.7. Договору строк позовної давності по стягненню кредиту, процентів, винагороди, неустойки-пені, штрафів по даному договорі встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості останній платіж відповідачем було здійснено 12.08.2009 року.

Позивач звернувся з вимогою про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення 10.02.2015 року.

Отже, пятирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами, обчислюється з 12.08.2009 року і закінчується 12.08.2014 році, а банк звернувся з позовом до суду 10.02.2015 році, тобто з пропуском 5-ти річного строку.

Наявний в матеріалах справи розрахунок містить виключно математичні розрахунки, які не підтверджуються жодними первинними документами, а тому є не належним та недопустимим доказом. Дані розрахунки позивача повинні бути здійснені виключно на підставі первинних бухгалтерських документів, однак вони таким вимогам не відповідають, тому не доводять факту існування заборгованості, а тим більше її розмір.

Судом першої інстанції також, не встановлено початкової ціни предмету іпотеки для його подальшої реалізації.

В матеріалах справи міститься копія повідомлення від 11.12.2014 року згідно з яким ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомляв ОСОБА_2, що станом на 11.12.20014 року у нього існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 100464, 55 дол. США та попереджав про можливість звернення стягнення на заставне майно . При цьому суд не звернув увагу, що повідомлення датоване 11.12.2014 року, а згідно поданого реєстру поштових відправлень відправлене 22.12.2014 року, тобто аж через 11 днів. Крім того в матеріалах справи відсутні будь-які докази отримання ОСОБА_2 вказаної вимоги.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю, в звязку з пропуском строку позовної давності.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного 23 січня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 договору №7К та договорів про видачу траншів останній цього ж числа отримав кредит в розмірі 35000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 10 січня 2012 року (а.с.13-15; 16-19).

06 лютого 2007 року на забезпечення виконання зобовязання між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю житловий будинок загальною площею 40,3 кв.м, житловою площею -16,1 кв.м, розташований по вул. Центральна (колишня Леніна), 8 в с. Луквиця Богородчанського району Івано-Франківської області.

Сторони оцінили предмет іпотеки у 151987 грн.44 коп. (а.с. 20-22).

Строк дії кредитного договору № 7К від 23 січня 2007 року закінчився. ОСОБА_2 свої зобовязання за ним не виконав.

Позивач у заявлених вимогах вказує, що станом на 05 лютого 2015 року заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором складала 101919,90 дол США (що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 05 лютого 2015 року - 1833539,00 грн.). Зокрема: заборгованість за кредитом 27232,80 дол США; заборгованість по процентам за користування кредитом 39596,11 дол США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 35090,99 дол США (а.с.7-8).

З таким розміром заборгованості погодився суд першої інстанції. Однак, на думку колегії суддів апеляційного суду заборгованість за кредитним договором позивачем нарахована неправильно, виходячи з наступного.

Згідно п. 6.7. кредитного договору строк позовної давності на стягнення кредиту, процентів, винагороди, неустойки-пені, штрафів сторонами встановлено тривалістю 5 років.

Останній платіж по кредиту ОСОБА_2 було здійснено в листопаді 2008 року. До суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звернувся 18 лютого 2015 року, що слідує зі штемпеля на поштовому конверті.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України").

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких на визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

Оскільки умовами кредитного договору (пункт 4.4,) установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що у справі, яка переглядається, за кредитним договором погашення кредиту (заборгованості за кредитом, процентами, винагородою) повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови кредитного договору та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Отже пятирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами, обчислюється з 18 лютого 2010 року і закінчується 18 лютого 2015 року.

Тому розмір заборгованості, у межах цього строку за даним кредитним договором є відмінний, ніж наданий позивачем, а саме: заборгованість за кредитом 27232,80 дол США; заборгованість по процентам за користування кредитом 33324,36 дол США.

Оскільки розмір пені, нарахований за прострочку виконання кредитного зообовязання також перевищує суму тіла кредиту, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України колегія суддів зменшує пеню до 5 000 дол. США.

За таких обставин загальна сума заборгованості станом на 05 лютого 2015 року за кредитним договором становить 65557,16 дол США , що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 05 лютого 2015 року складає 1179373,31 грн.

З огляду на вищенаведене, рішення суду у частині визначення розміру кредитної заборгованості відповідача перед банком слід змінити, зазначивши суму заборгованості 65557,16 дол США.

11 грудня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направлено ОСОБА_2 повідомлення із вимогою виконати взяті на себе зобовязання за кредитним договором №7К від 23 січня 2007 року. Одночасно банк інформував відповідача про намір, у разі невиконання ним порушеного зобовязання, звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.10).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскільки ОСОБА_2 основне зобовязання за кредитним договором №7К від 23 січня 2007 року не виконано, а також враховуючи те, що житловий будинок, розташований по вул. Центральна (колишня вул. Леніна), 8 в с. Луквиця Богородчанського району Івано-Франківської області, на який просить звернути стягнення позивач, не підпадає під критерії, визначені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (зокрема, не використовується відповідачем як місце постійного проживання), ПАТ КБ «Приват Банк» вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення на предмет іпотеки.

Однак, в порушення вимог ст.. 38 Закону України «Про іпотеку» суд першої інстанції не визначив початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Оскільки у договорі іпотеки сторонами погоджено початкову ціну предмета іпотеки в розмірі 151987,44 грн., тому колегія суддів приходить до висновку, що вказана ціна повинна бути зазначена у рішенні суду як ціна для подальшої його реалізації.

Вирішуючи позовні вимоги банку про виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вищевказаному житловому будинку, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що такі задоволенню не підлягають, оскільки з повідомлення Луквицької сільської ради №02-52/9 від 16 квітня 2015 року вбачається, що в будинку по вул. Центральна (колишня вул. Леніна), 8 в с. Луквиця Богородчанського району Івано-Франківської області ніхто не зареєстрований і не проживає. Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржувалося.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в цілому постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, однак його слід змінити з вищенаведених підстав. В решті доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості судового рішення, тому судом не приймаються.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу. ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Богородчанського районного суду від 17 квітня 2015 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки змінити.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 65557,90 дол США (в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 05 лютого 2015 року - 1179373,31 грн.) за кредитним договором №7К від 23 січня 2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок загальною площею 40,3 кв.м, житловою площею -16,1 кв.м, розташований по вул. Центральна (колишня вул. Леніна), 8 в селі Луквиця Богородчанського району Івано-Франківської області, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки за початковою ціною, погодженою сторонами у договорі іпотеки у розмірі 151987,44 грн. з укладанням від імені Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_3

ОСОБА_4