АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Білич І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника ТОВ «Віндор Плюс» Житаря Ю.І

представника ТОВ «ВБК «Мрія» Головіної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віндор Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Віндор Плюс», ТОВ «ВБК «Мрія» про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежилих приміщень.

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено на підставі недоведених обставин, без врахування належних та допустимих доказів, що мають істотне значення для справи, з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Справа №761/17290/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8040/2016
Головуючий у суді першої інстанції: О.Ф. Малинников
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
В обґрунтування зазначила, що посилання суду на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2013 року у справі № 826/13050/13-а є безпідставними, оскільки зазначеною постановою не визначено приміщення №1417 чи інше конкретне майно, з якого слід зняти арешт. А державним реєстратором було знято арешт на підстави заяви ТОВ «Віндор Плюс», а не вказаної постанови. Суд не звернув увагу на те, що рішенням державного реєстратора знято арешт з усього майна ТОВ «Віндор Плюс», а не тільки з того, вартість якого перевищує 1451700,00 грн. Вважає, що оспорюваний договір купівлі - продажу зачіпає її законні інтереси, як кредитора продавця майна та стягувача за виконавчим провадженням № 36516073, якому надано право задовольняти свої вимоги за рахунок належного боржнику майна, а тому вказаний договір підлягає визнанню недійсним.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити з викладених підстав.

Представник ТОВ «Віндор Плюс» Житарь Ю.І. та представник ТОВ «ВБК «Мрія» Головіна О.О. проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 13 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Віндор Плюс» укладено договір позики грошових коштів згідно з яким позивач перерахував відповідачеві позику в розмірі 1 450 000 гривень, яку останній у визначений договором термін не повернув, внаслідок чого 01 лютого 2013 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сербіною Н.П. було вчинено виконавчий напис №133 про стягнення з ТОВ «Віндор Плюс» 1 451 700 гривень.

На підставі зазначеного виконавчого напису постановою головного державного виконавця відділу ДВС Святошинського РУЮ в м. Києві Козирєвої Т.І. від 12 березня 2013 року було відкрито виконавче провадження №36516073 про стягнення з ТОВ «Віндор Плюс» 1 451 700 гривень.

У процесі виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса, постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві від 02 квітня 2013 року ВП №36516073 було накладено арешт на все майно ТОВ «Віндор Плюс» у розмірі суми стягнення та оголошено заборону на його відчуження, про що було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, державним виконавцем арешт було накладено на майно боржника за виконавчим провадженням в межах стягнутої з боржника грошової суми - 1 451 700 гривень.

Але, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2013 року у справі №826/13050/13-а, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом, постанову про накладення арешту від 02 квітня 2013 року ВП №36516073 скасовано у частині накладення арешту на майно ТОВ «Віндор Плюс», що перевищує суму боргу, тобто 1 451 700 гривень, та знято арешт з майна ТОВ «Віндор Плюс», накладений вказаною постановою в частині, що перевищує суму боргу, тобто 1 451 700 гривень.

Зазначене судове рішення набрало законної сили, а тому є обов'язковим до виконання на території України.

24 грудня 2013 року на виконання зазначеної постанови Окружного адміністративного суду м. Києва головним державним виконавцем відділу ДВС Святошинського РУЮ в м. Києві Козиревою Т.І. винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту, якою знято арешт з майна ТОВ «Віндор Плюс» у частині, що перевищує суму боргу за виконавчим написом №133 від 01 лютого 2013 року.

24 січня 2014 року зазначена постанова разом із заявою про державну реєстрацію обтяження речового права в електронній формі була направлена до Реєстраційної служби ГУ юстиції в м. Києві.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 січня 2014 р. державним реєстратором Реєстраційної служби ГУ юстиції в м. Києві Бабійчуком С.І. прийнято рішення №10236055 про відмову у задоволенні заяви головного державного виконавця відділу ДВС Святошинського РУЮ в м. Києві Козирєвої Т.І.

Також, 24 січня 2014 року о 16 год. 47 хв. державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві Хаустовим A.A. прийнято рішення про припинення обтяження та знято арешт з усього майна ТОВ «Віндор Плюс».

Зазначені обставини встановлені постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 03 листопада 2014 року у справі №826/14161/14 за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, треті особи ТОВ «Віндор Плюс», ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві про визнання протиправним і скасування рішення, яка набрала чинності та в силу приписів ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Даною постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року у справі №826/14161/14 позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, треті особи ТОВ «Віндор Плюс», ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, задоволено та визнано протиправним і скасовано рішення державного реєстратора Хаустова A.A. №10262227 від 24.01.2014 року про припинення обтяження об'єктів нерухомого майна - нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, належних на праві власності ТОВ «Віндор Плюс».

У подальшому, 24 січня 2014 року між ТОВ «Віндор Плюс» та ТОВ «ВБК «Мрія» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 1417, Літера «А», загальною площею: 129,20 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською JI.B. та зареєстрований в реєстрі за №108.

Зазначене нежитлове приміщення на час укладення договору належало продавцю Товариству з обмеженою відповідальністю «Віндор Плюс» на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 28.01.2013 року, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 171654, реєстровий номер об'єкта нерухомого майна № , номер запису власника № 51523,

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 своєї постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 21 жовтня 2009 року № 9 зазначив, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1,8 Конституції України). Відповідність чи не відповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, на момент вчинення правочину.

За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, згідно до ч.1 ст. 317 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При цьому відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

В свою чергу ст.ст. 11, 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно з ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться, зокрема, на підставі рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Отже, зміст договору купівлі-продажу нежилого приміщення №1417, літера «А» за адресою: АДРЕСА_1, не суперечить встановленим вимогам.

Відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.12.2013 року в рамках виконавчого провадження №36516073 Відділу ДВС Святошинського районного у м. Києві управління юстиції головним державним виконавцем Козиревою Т.І. накладено арешт на нежитлове приміщення №420, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Під час проведення виконавчих дій було проведено опис майна боржника, а саме, нежитлового приміщення №420, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; виконаний звіт про незалежну оцінку оціночної вартості щодо зазначеного приміщення.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку оціночної вартості нерухомого майна - нежитлове приміщення №420 загальною площею 129,10 кв. м, що належить ТОВ «Віндор Плюс» та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 станом на 23.10.2013 вартість нежитлового приміщення №420 складала 2 091 420 грн.

Відповідно до Постанови від 31.10.2013 року в рамках виконавчого провадження №36516073 державним виконавцем звільнено з-під арешту майно боржника накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.04.2013 року.

Відповідно до Постанови про арешт майна боржника від 24.12.2013 року в рамках виконавчого провадження №36516073 державним виконавцем накладено арешт на нежитлове приміщення № 420 площею 129,10 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до Постанови від 21.01.2014 в рамках виконавчого провадження №36516073 державним виконавцем знято арешт з майна ТОВ «Віндор Плюс», накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.04.2013 року.

Отже з наведеного вбачається, що на момент вчинення оскаржуваного ОСОБА_1 правочину жодних обмежень щодо відчуження нежитлового приміщення №1417 не існувало; вимоги позивача в рамках виконавчого провадження забезпечені шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення №420.

Доказів того, що оспорюваний договір купівлі - продажу нежитлового приміщення було укладено з метою уникнути ТОВ «Віндор Плюс»реалізації цього майна при здійсненні виконавчих дій суду надано не було, не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції. Укладеним між відповідачами договором купівлі-продажу не зачіпаються законні права та інтереси позивача, як кредитора продавця майна та стягувача за виконавчим провадженням №36516073, якому надано право задовольнити свої вимоги за рахунок належного боржнику майна, оскільки на момент укладення даного договору не існувало будь -яких перешкод, обмежень чи заборон щодо укладення договору купівлі-продажу нежилого приміщення №1417 за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову відповідають обставинам справи.

Доказів, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вищевказаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, в ході апеляційного розгляду також не надано таких доказів.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції по суті спору.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: