Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4331/15-ц
Провадження № 2/711/38/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Управляння з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Уточнившись з позовними вимогами позивач ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_3, Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобовязання вчинити дії.

В обґрунтування позову вказує, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23.05.2014 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки ТОВ «Факторинг Україна» від імені ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме з правом укладення договору купівлі-продажу з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх повноважень продавця, за ціною не нижче вартості предмету іпотеки, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про іпотеку» Боржник вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов'язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Умови договорів, що обмежують це право боржника, є недійсними.

Вказує, що відповідач вимоги ст. 38 Закону України «Про іпотеку» не виконав та уклав договір купівлі-продажу предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1, не повідомив при цьому іпотекодавця про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки, чим позбавив позивача прав, передбачених статтею 38 та ст. 42 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від іменні другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судовим рішенням надано право ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вчинити правочин від імені ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, тобто надано право бути представником ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 під час укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки. Отже стороною договору купівлі-продажу предмету іпотеки є ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_1.

Вказує, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не повідомивши про намір укласти договір купівлі-продажу, тим самим не узгодив істотну умову договору купівлі-продажу предмету іпотеки ціну купівлі-продажу предмета іпотеки між сторонами договору купівлі-продажу в належній формі.

Крім того, судове рішення не відноситься до підстав виникнення представництва відповідно до ч. 3 статті 237 ЦК України, тому не надає право відповідачу на підписання договору купівлі-продажу.

Крім того, відчуження предмета іпотеки відбулося до набрання законної сили рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року, оскільки ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.03.2014 року задоволено скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року, якою залишено без змін рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року. Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Новий розгляд суду апеляційної інстанції відбувся 23.05.2014 року. Таким чином, в період з 05.03.2014 року по 23.05.2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року не набрало законної сили.

Тому продаж предмета іпотеки в цей період відбувся особою, яка не мала прав на відчуження.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки спірна квартира вибула з володіння позивача, як власника в результаті відчуження, яке відбулося незаконно, без правових підстав, тобто вибула з володіння власника поза його волею, він відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України має право витребувати її від добросовісного набувача шляхом предявлення відикаційного позову.

Крім того, вказує, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року відповідачу - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надано право укласти договір купівлі-продажу квартири від імені ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною не нижче вартості предметі іпотеки, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки.

З договору купівлі-продажу спірної квартири від 14.03.2014 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_8, вбачається, що продаж квартири відбувся за ціною 255000 грн., тоді як ринкова ціна квартири згідно звіту про оцінку квартири, виданого ТОВ «Земельне Бюро «Хрещатик» від 31.02.2014 року становить 366680 грн., що стверджується п. 2.2 Договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2014 року.

Відповідно до звіту субєкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_9 від 11.01.2016 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 14.03.2014 року становила 430000 грн.

Тобто ціна спірної квартири, визначена ТОВ «Земельне Бюро «Хрещатик» згідно звіту від 31.02.2014 року нижче оцінки, визначеної ФОП ОСОБА_9 на 63320 грн., відповідно ОСОБА_2 придбав спірну квартиру за ціною нижчою від ринкової вартості квартири на 175000 грн.

Недобросовісним набувачем є особа, яка на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знала або могла знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права.

Вказує, що ОСОБА_2 на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна було відомо, що: 1). квартира відчужується особою, якій вона не належить, 2). Продавець діяв, як представник власника на підставі рішення суду, яке згідно з чинним законодавством не дає права підпису правочину; 3). Умови продажу не відповідають умовам, визначеним рішенням суду, зокрема ціна продажу нижче оціночної вартості квартири та майже вдвічі нижче ринкової вартості майна.

Крім того, ОСОБА_2 від представників ТОВ «ОТП Факторинг Україна» міг знати про результати касаційного оскарження ОСОБА_1 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року на час придбання квартири.

Також вказує, що факт відчуження ОСОБА_2 спірної квартири через пять місяців ОСОБА_3 за ціною, нижчою від ціни придбання на 109000 грн., свідчить про відсутність наміру ОСОБА_2 придбати спірну квартиру у власність та свідчить про факт недобросовісності набувача ОСОБА_3, яка придбала квартиру за ціною втричі нижчою її ринкової вартості.

Таким чином в нього, як у власника спірної квартири, є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України для її витребуваня від добросовісного набувача.

Відповідно до ст.ст. 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування його із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Вказує, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек № 39910888 від 01.07.2015 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2014 року.

А тому, просить витребувати майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3, за якою зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис № 6759155 від 21.08.2014 року; зобовязати Реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції Черкаської області скасувати запис № 6759155 від 21.08.2014 року в Державному реєстрі прав власності про зміну власника квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; зобовязати Реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції Черкаської області відновити попередній запис про державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості співвідповідача притягнуто приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та замінено відповідача Реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції Черкаської області на Управляння з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради.

Крім того, ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості третіх осіб притягнуто ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_11 уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», за довіреністю ОСОБА_12 позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_13 позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 26.07.2016 року відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання представник відповідача Управляння з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради не зявився, попередньо направивши до суду заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника, щодо предмету суду поклався на розсуд суду.

В судове засідання відповідач - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10 не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку.

В судове засідання треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не зявилися, направивши до суду 17.06.2016 року клопотання, в яких просять розглядати справу в їх відсутність.

В судове засідання третя особа ОСОБА_2 не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_11, представника відповідача ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» - ОСОБА_12, відповідачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_13, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59ЦПК).

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 27941 від 17.12.2001 року (а.с. 4 том 1) ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_15 на праві спільної часткової власності (в рівних частках) належала квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року у справі № 711/332/13-ц позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено: в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №CNL-F00/100/2007 та за кредитним договором № CNL-F00/301/2007 звернуто стягнення на предмет іпотеки на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, яка належить Іпотекодавцям на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 17.12.2002 року, а кошти отримані від реалізації Предмета іпотеки направити для погашення загальної заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за Кредитним договором №CNL-F00/100/2007 та за Кредитним договором № CNL-F00/301/200; застосовано спосіб реалізації Предмету іпотеки - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 шляхом продажу Предмету іпотеки ТОВ «ТП Факторинг Україна» від імені ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме з правом укладення договору купівлі-продажу з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: здійснення будь-яких платежів за продавця, отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату на Предмет іпотеки, довідки, витягу з реєстру прав на нерухоме майно в органах БТІ, ЖЕУ, нотаріату, ДЗК, Реєстраційній службі, а також вільного доступу уповноважених представників ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до Предмету іпотеки, тощо), необхідних для здійснення такого продажу, за ціною не нижче вартості Предмету іпотеки, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки. Даним рішенням також виселено ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_16 з жилого приміщення, а саме з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року залишено без змін.

Також в судовому засіданні встановлено, що 14.03.2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Продавець), яке одночасно є Іпотекодержателем за Договором про відступлення права вимоги, що укладено з ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого Продавець передав у власність Покупцю квартиру АДРЕСА_8 за 255000 грн., які продавець отримав повністю до підписання договору. Вказане стверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.03.2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_17 (а.с. 66).

В подальшому, а саме 21.08.2014 року між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого Продавець продав та передав у власність Покупця, а Покупець купила та прийняла від Продавця квартиру АДРЕСА_8 за 149000 грн., які Продавець одержав в повному обсязі від Покупця до моменту підписання договору. Вказане стверджується Договором купівлі-продажу квартири від 21.08.2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с. 78-79).

Таким чином на даний час власником квартири АДРЕСА_8 є відповідачка ОСОБА_3.

Також в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року та ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року, оскаржував їх до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2013 року ОСОБА_1 поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року, відкрито касаційне провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_16 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2014 року справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_16 про звернення стягнення на предмет іпотеки призначено до судового розгляду.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.03.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23.05.2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року залишено без змін.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач ОСОБА_1 просив на підставі ст. 388 ЦК України витребувати квартиру від набувача - ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна.

Набувач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину.

Як встановлено в судовому засіданні обидва правочини по відчуженню квартири № 17, що знаходиться по вул. Благовісній, 455 в м. Черкаси недійсними в судовому порядку не визнавалися.

Перше відчуження квартири здійснювалося ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Продавець, який є Іпотекодержателем) гр. ОСОБА_2 (Покупець) на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця, тому на момент укладення Договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2014 року окремого уповноваження іпотекодавця, як про це вказує позивач, не потребувалося.

Як вбачається договору купівлі-продажу квартири від 21.08.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) продаж даної квартири було вчинено за 149000 грн., які Продавець одержав в повному обсязі від Покупця до моменту підписання договору. Даний договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4, тобто дотримана нотаріально посвідчена письмова форма договору і в цей же день нотаріусом дана квартира зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а отже ОСОБА_3 стала власником квартири та є ним до даного часу.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що відповідачем ОСОБА_3 було повністю дотримано вимоги ст. 657 ЦК України, яка передбачає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку, квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Так як відповідачка ОСОБА_3 дану квартиру придбала по оплатному договору у фізичної особи ОСОБА_2 вона являється добросовісним набувачем даного майна і вправі володіти, розпоряджатись та користуватись даним майном, яке належить їй на праві приватної власності згідно з вимогами ст. 317 ЦК України. До того ж, відповідачка ОСОБА_3, придбавши дану квартиру по відплатному договору, будучи її добросовісним набувачем, починаючи з серпня 2014 року по теперішній час користується нею, зробила в ній ремонт, в звязку з чим понесла витрати.

Виходячи з положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Набувачка за правочином від 21.08.2014 року та теперішній власник квартири № 17, що знаходиться по вул. Благовісній, 455 в м. Черкаси - ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, а тому витребувати в неї квартиру можливо лише за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира вибула із володіння первісних власників (ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_15А.), а саме була відчужена ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Іпотекодержатель) покупцю - ОСОБА_2 в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року.

При цьому, суд враховує, що на момент першого відчуження спірної квартири, а саме на момент укладення договору купівлі-продажу від 14.03.2014 року ні Продавцю (ПАТ «ОТП Факторниг Україна) ні Покупцю ОСОБА_2 не було відомо про скасування ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 24.07.2013 року, якою рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року було залишено без змін.

До того ж, ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23.05.2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2013 року залишено без змін і є чинним на даний час.

Також при винесенні рішення суд враховує і те, що позивач ОСОБА_1, просить витребувати у добросовісного набувача всю квартиру, хоча він до відчуження квартири не являвся її одноосібним власником (квартира перебувала у спільній власності), а інші співвласники не уповноважували його на таку дію, тому навіть з цих підстав даний позов не підлягає до задоволення.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, 203, 215, 216, 225 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Управляння з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: В.М. Скляренко