У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору оренди, стягнення грошових коштів та визнання права власності на нежитлові будівлі за касаційною скаргою судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_8 на окрему ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, і остаточно просив розірвати договір оренди землі, укладений між ним та ОСОБА_4 12 березня 2015 року, стягнути з ОСОБА_5 на його користь 5 000 грн, сплачених за договором підряду від 19 грудня 2014 року, та 500 грн штрафу, а також просив визнати за ним право власності на нежитлове приміщення загальною площею 55,2 кв.м по АДРЕСА_1 і на нежитлове приміщення площею 60 кв.м по АДРЕСА_2.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1.

Стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 5 000 грн, сплачених за договором підряду від 9 грудня 2014 року, та 500 грн штрафу.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Окремою ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року постановлено довести про викладене в ухвалі до відома Вищої кваліфікаційної комісії суддів для перевірки наявності в діях судді ОСОБА_8 ознак дисциплінарного проступку.

У касаційній скарзі суддя ОСОБА_8. просить скасувати окрему ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи окрему ухвалу, апеляційний суд виходив з того, що суддею ОСОБА_8 відкрито провадження у справі і в подальшому вирішено справу за позовом ОСОБА_3 з порушенням правил підсудності.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст. ст. 320 ЦПК України апеляційний суд у випадках і в порядку, встановлених статтею 211 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу, в якій зазначити порушення норм права і помилки, допущені судом першої інстанції, які не є підставою для скасування рішення чи ухвали суду першої інстанції.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційні суди постановляють окремі ухвали та направляють їх відповідним особам і органам для вжиття ними необхідних заходів у порядку, встановленому ст. 211 ЦПК України, як щодо виявлених при розгляді справи причин та умов, що сприяли порушенню закону, так і щодо порушення норм права та помилок, зокрема тяганини, інших недоліків під час розгляду справи, допущених судом першої інстанції, що не фіксуються в судовому рішенні апеляційного суду.

Окрема ухвала постановлюється судом до закінчення судового розгляду за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або за власною ініціативою в нарадчій кімнаті і оформлюється окремим процесуальним документом.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є: виявлення під час розгляду справи порушень матеріального або процесуального закону; встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з приводу договору оренди землі, а саме земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають з приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 81 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею, підсудна справа (п. 14 ст. 116 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 договору оренди землі, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 для обслуговування та експлуатації кіоску з продажу автозапчастин.

Тобто земельні ділянки, щодо яких сторонами укладено договір оренди, розташовані по АДРЕСА_2, що територіально відноситься до Святошинського району м. Києва, та по АДРЕСА_1, яка відноситься до Деснянського району м. Києва.

Апеляційний суд, постановляючи окрему ухвалу, зазначене залишив поза увагою та дійшов помилкового висновку, що дана справа непідсудна Святошинському районному суду м. Києва.

Крім того, апеляційний суд в окремій ухвалі посилався на порушення норм процесуального права щодо підсудності, допущені суддею ОСОБА_8 при прийнятті до провадження Святошинського районного суду м. Києва позову ОСОБА_7 про визнання права власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_3, що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Отже, можливі порушення цивільного процесу, допущені під час розгляду іншої справи, не можуть бути підставою для постановлення окремої ухвали у цій справі.

За таких обставин колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що окрема ухвала не відповідає ст. ст. 211, 320 ЦПК України, і підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Окрему ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова