У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком, та зняття з реєстраційного обліку і за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 13 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 19 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з вказаним позовом, в якому просили визнати ОСОБА_6 і ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим будинком по АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1, право власності на який набули як спадкоємці ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Під час реєстрації права власності на вказаний будинок їм стало відомо, що в будинку зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Оскільки останні у будинку ніколи не проживали і не користувались ним, просили позов задовольнити.

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 та визнати спільною сумісною власністю житловий будинок по АДРЕСА_1.

Посилалась на те, що з 1992 року вони з ОСОБА_8 проживали однією сім'єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. У 2005 році за спільні кошти придбали житловий будинок по АДРЕСА_1.Так як вона й ОСОБА_9 придбали цей житловий будинок за спільні кошти під час спільного проживання, вважає цей будинок їх спільною сумісною власністю.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 13 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19 травня 2015 року, у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і визнано об'єктом їх спільної сумісної власності житловий будинок по АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 5 березня 2015 року визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частку житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 19 травня 2015 року додаткове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 5 березня 2015 року скасовано.

У касаційній скарзі заявники просять скасувати рішення Путивльського районного суду Сумської області від 13 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 19 травня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, вважав доведеним факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і набуття ними у власність спірного будинку, що виключає можливість задоволення первісного позову.

Проте повністю з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_8, після якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок по АДРЕСА_1. У встановленому законом порядку спадщину прийняли ОСОБА_10 - мати ОСОБА_8, та його діти - ОСОБА_4 і ОСОБА_11

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 10 квітня 2014 року визнано за ОСОБА_10, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 в порядку спадкування за законом право власності по 1/3 частці за кожним житлового будинку по АДРЕСА_1.

Також судами встановлено, що з 1992 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проживали разом, вели спільне господарство і мали спільний бюджет.

29 листопада 2005 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_8 придбав житловий будинок по АДРЕСА_1.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно зі ст. 74 СК України у редакції, чинній на час набуття ОСОБА_8 права власності на будинок, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають шлюбі між собою та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Встановлюючи факт проживання жінки та чоловіка однією сім'єю, суд має встановити період, протягом якого вони проживали однією сім'єю, проте судами такий період не визначений. Крім того, при вирішенні майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого придбано спірне майно.

Враховуючи поширення положень глави 8 СК України на майно, набуте жінкою та чоловіком, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, судами залишено поза увагою ту обставину, що за змістом ст. 60 СК України належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час спільного проживання, але і спільністю участі чоловіка, жінки коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного, для правильного застосування ст. 74 СК України у системному зв'язку зі ст. 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю, суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є їх спільні сумісні кошти або їх спільна праця.

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення зустрічного позову, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебували у фактичних шлюбних відносинах і спірний житловий будинок належить їм на праві спільної сумісної власності.

Так як інші вимоги є похідними від встановлення факту проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 однією сім'єю без шлюбу, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, визначених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 13 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 19 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова