Справа №461/4067/16-ц
Провадження №2/461/1362/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в сумі 9 750 доларів США.

В обґрунтування позову покликаєтьсяна те, що 14.09.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №11-1/649К-07, згідно якого останній отримав кредит в сумі 62 475,00 доларів США з терміном повернення кредиту до 13.09.2012 року та процентною ставкою 12% річних. Відповідно до п.6.1.1 кредитного договору, позичальник зобовязувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором строки. Однак, ОСОБА_3 не виконував належним чином свої зобовязання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 12.05.2016р. утворилась заборгованість в розмірі 79 622,00 долари США. 08.12.2009 року ОСОБА_3 помер та спадкоємцем останнього є ОСОБА_4. Крім того, позивач покликається на ст.1282 ЦК України, відповідно до якої спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалив слухати справу у її відсутності з винесенням заочного рішення на підставі наявних матеріалів справи.

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у звязку з неявкою учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 14.09.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №11-1/649К-07, згідно якого останній отримав кредит в сумі 62 475,00 доларів США з терміном повернення кредиту до 13.09.2012 року та процентною ставкою 12% річних /а.с.9-13/.

Відповідно до п.6.1.1 кредитного договору позичальник зобовязувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором строки.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №11-1/649К-07 від 14.09.2007 р., така станом на 12.05.2016 року становить 79622,00 долари США /а.с.4/.

Відповідно до ст.ст.526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та належними сторонами.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 10.12.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №197818 /а.с.16/.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Разом з тим, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Одночасно, статтями 1297, 1299 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Тобто, з наведених норм Закону випливає, що особа вважається такою, що прийняла спадщину лише після вчинення ряду активних дій, які свідчать про бажання особи вступити у спадщину, за виключенням випадку, коли особа постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в складі якої знаходиться лише рухоме майно.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що саме з ОСОБА_2 як спадкоємця після смерті ОСОБА_3 необхідно стягувати заборгованість за вищезгаданим кредитним договором, оскільки з відповіді завідувача Сокальської державної нотаріальної контори від 01.04.2016 р. вбачається, що у такій вказується лише на те, що спадкоємцем померлого ОСОБА_3 являється його дружина ОСОБА_4 та не вказано чи прийняла остання спадщину або відмовилась від неї, склад спадкового майна, і якщо прийняла, то яку частину. Більше того, у наданій відповіді зазначається, що свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не видавались. При цьому, позивачем не надано жодних належних доказів, які б підтверджували факт прийняття відповідачем спадкового майна.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_5 є неналежним відповідачем у справі, а відтак відсутні будь-які правові підстави для стягнення з останньої заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Крім того, суд звертає увагу і на ту обставину, що заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №11-1/649К-07 від 14.09.2007р. складає 79622,00 долари США, однак позивач без жодного обґрунтування просить стягнути з відповідача лише 9 750,00 доларів США.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.16,60, 526, 527, 1268, 1281, 1282, 1297, 1299 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 88, 197, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 10 днів з моменту його проголошення. У разі, якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом..

Суддя Зубачик Н.Б.