Ухвала іменем україни 14 вересня 2016 рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М., Попович О.В., за участю: представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - Крапівцевої О.О., представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення депозитного вкладу, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - Данильченко Олени Олександрівни на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 04 грудня 2013 року між ним та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») в регіональному відділенні ПАТ «КБ «ПриватБанк» в

м. Сімферополі філії Кримського РУ ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № SAMDNWFD900 «Вклад «Стандарт», за умовами якого він вніс на відкритий банком депозитний рахунок грошові кошти у сумі 50 000 дол. США на термін вкладу 366 днів під 8,5% річних.

Зазначав, що 06 жовтня 2014 року він звернувся до ПАТ «КБ «ПриватБанк» з вимогою про дострокове повернення депозитного вкладу та повернення суми вкладу у відповідності до п. 9 договору, але жодної відповіді не отримав, кошти повернуті не були, у зв'язку із чим просив суд стягнути з ПАТ «КБ «ПриватБанк» грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) від 04 грудня 2013 року у сумі вкладу 50 000 дол. США, що станом на 08 жовтня 2014 року еквівалентно 648 314 грн 75 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким стягнуто з

ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором банківського вкладу (депозиту) № SAMDNWFD 900 «Вклад «Стандарт» від 04 грудня 2013 року в сумі 50 000 дол. США, що є еквівалентом 648 314, 75 грн станом на 08 жовтня 2014 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі банк, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «КБ «ПриватБанк» - Крапівцевої О.О., представника ОСОБА_4 -

ОСОБА_5, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факту укладення договору банківського вкладу, відкриття депозитного рахунку, внесення грошових коштів за даним договором та залишок їх на депозитному рахунку на час розгляду справи, а також дотримання порядку звернення до банку із заявою про повернення грошових вкладів. Крім того, судом зазначено, що ПАТ «КБ «Приватбанк» фактично є неналежним відповідачем у справі, а до автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» (далі -АНО «Фонд захисту вкладників») останній не звертався.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку та скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про задоволення позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив із того, що факт внесення позивачем на банківський рахунок в ПАТ «КБ «ПриватБанк» вкладу у сумі 50 000 дол. США підтверджується належними та допустимими письмовими доказами у справі. При цьому філія «Кримське відділення РУ ПАТ «КБ «ПриватБанк» є підрозділом ПАТ «КБ «ПриватБанк», договори укладені від імені ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідальність за виконання передбачених ними зобов'язань лежить на ПАТ «КБ «ПриватБанк». Діяльність АНО «Фонд захисту вкладників» відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є незаконною, а її рішення - недійсними.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 та Пат «КБ «ПриватБанк»

04 грудня 2013 року в регіональному відділенні ПАТ «КБ «ПриватБанк» в

м. Сімферополі філії Кримського РУ ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № SAMDNWFD900 «Вклад «Стандарт», відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов'язався передати до банку грошові кошти в сумі 50 000 дол. США для їх розміщення на депозитному рахунку банку на термін вкладу 366 днів (12 місяців) із зобов'язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою

8,5 % річних.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Оскільки стороною зазначеного договору банківського вкладу є ПАТ «КБ «ПриватБанк», як юридична особа, яка розташована у м. Дніпропетровську, тому згідно із чинним законодавством, яке регулює даний вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ «КБ «ПриватБанк», як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків за укладеними і дійсними договорами.

Враховуючи зазначене правильним є висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності правових підстав для звернення позивача до АНО «Фонд захисту вкладників» із вимогою про виконання зобов'язань за вказаним договором банківського вкладу.

При цьому судом встановлено, що факт внесення позивачем на банківський рахунок в ПАТ «КБ «ПриватБанк» вкладу у сумі 50 000 дол. США підтверджується письмовими доказами: договором банківського вкладу «Стандарт», оформлений банкіром ОСОБА_7 та підписаний уповноваженою особою з печаткою банку; банківською квитанцією № 16474927 від 04 грудня 2013 року про внесення грошової суми 50 000 дол. США; випискою по вказаному договору станом на 05 березня 2014 року про суми виплачених процентів та залишок на рахунку 50 000 дол. США.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі №6-118цс14 письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з ПАТ «КБ «ПриватБанк» суми депозитного вкладу за договором

№ SAMDNWFD900 «Вклад «Стандарт» від 04 грудня 2013 року в сумі 50 000 дол. США, що станом на 08 жовтня 2015 року є еквівалентом 648 314 грн. 75 коп.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться виключно до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - Данильченко Олени Олександрівни відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М.Мазур

О.В. Попович