Справа № 706/1524/15-ц
У Х В А Л А

29 листопада 2016 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Рибчинецької Я.А.,

представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, державного виконавця Христинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_3, заінтересованої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_4, на постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Просив визнати неправомірною та скасувати постанову Христинівського районного відділу ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2016 р. у виконавчому провадженні № 50937252.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилався на те, що в Христинівському районному відділі ДВС знаходиться виконавче провадження № 50937252 від 22.04.2016 р., відкрите на підставі виконавчого листа у справі №706/1524/15-ц від 22.04.2016 р., що виданий Христинівським районним судом, про стягнення з нього боргу в розмірі 4160,68 грн.

На даний час він отримує пенсію та був не проти виплачувати ОСОБА_4 по 250 грн. щомісячно, що він і зробив 14.04.2016 р. Державний виконавець Кушнір М.І. в присутності начальника відділу ОСОБА_5 повідомили йому, що вони направлять виконавче провадження до управління ПФУ у Христинівському районі, і з його пенсії будуть відраховувати по 20 %.

Згідно із ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

У квітні 2016 р. він сам перерахував ОСОБА_4 250 грн., а в червні і липні 2016 р. з його пенсії відрахували по 246 грн. за кожен місяць.

22.07.2016 р. він переглянув реєстр виконавчих проваджень і побачив, що вже іншим державним виконавцем Бойченком Р.М. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2016 р. В постанові вказано, що рішення боржником не виконано, кошти на депозитний рахунок відділу не перераховані, хоча він вже сплатив 742 грн. Як пояснив начальник відділу ОСОБА_5, постанову про арешт майна винесли тому, що ОСОБА_4 розкричався.

Вважає, що при здійсненні виконавчих дій державним виконавцем Бойченком Р.М. були порушенні його права як боржника, які гарантовані ст. ст. 6, 11, 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова Христинівського районного відділу ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2016 р. винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому така постанова державного виконавця є незаконною та підлягає скасуванню.

Також ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку для подання скарги на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. У клопотанні зазначив, що 29.07.2016 р. він подав до суду позовну заяву про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 03.08.2016 р. було відкрите провадження у справі № 706/1001/16-ц і призначене судове засідання на 15.08.2016 р. Суддя Орендарчук М.П. у судовому засіданні 15.08.2016 р. пояснив, що згідно із ст. 384 ЦПК України на рішення чи дії виконавчої служби до суду подається скарга, а не позовна заява. На наступний день 16.08.2016 р. він подав до суду скаргу на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою суду від 07.11.2016 р. до участі у справі як заінтересовану особу було залучено ОСОБА_4, стягувача у виконавчому провадженні.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, однак його інтереси за довіреністю представляла ОСОБА_2

Представник заявника ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги скарги підтримала повністю, посилаючись на обставини, зазначені у скарзі. Пояснила також, що постанова, яка оскаржується, порушує право заявника на вільне розпорядження своїм майном.

Державний виконавець Христинівського районного відділу ДВС ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги не визнав повністю та пояснив, що постанова відповідає вимогам закону, арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, накладений у межах суми звернення стягнення 4160,68 грн.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судовому засіданні висловив думку, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що боржник повинен був сплатити борг у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Заслухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали за скаргою, матеріали виконавчого провадження № 716/2, номер за ЄДРВП: 50937252, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно із ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно із ч.1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод;

у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 385 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Христинівського районного управління юстиції ОСОБА_6 від 22.04.2016 р. було відкрите виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 706/1524/15-ц, виданого 22.04.2016 р. Христинівським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 4160,68 грн. Цим же державним виконавцем 22.03.2016 р. була винесена постанова про звернення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1 І кошти на погашення боргу стягувались з пенсії боржника.

15.07.2016 р. у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем Христинівського районного відділу ДВС ОСОБА_3 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Вказаною постановою встановлено, що рішення боржником не виконано, кошти на депозитний рахунок відділу не перераховані. Постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення: 4160,68 грн. та заборонити здійснювати відчуження будь - якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише в межах суми боргу. Арешт накласти з моменту надходження постанови.

Вказана постанова повинна бути визнана неправомірною та скасована з таких підстав.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання.

Державним виконавцем в порушення вказаних вимог стягнення за виконавчим документом не звернено в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Перевірка наявності коштів, інших цінностей державним виконавцем не проводилась, відповідні запити ним не робились. Лише після цього він мав право звернути стягнення на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Пропозиції боржника щодо видів майна чи предметів, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення, враховані не були. Представник боржника ОСОБА_2 навіть у судовому засіданні пропонувала звернути стягнення на конкретні види майна чи предмети, однак державний виконавець не пристав на цю пропозицію. Стягнення на майно боржника державним виконавцем звернено не в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом. Державним виконавцем не проведена перевірка майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання.

Згідно з ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Постановою може бути накладений арешт на все майно боржника або на окремі предмети. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через пять днів після накладення арешту.

Державним виконавцем в порушення вказаних вимог арешт майна боржника застосований не для забезпечення реального виконання рішення, ніякі інші дії щодо арештованого майна, в тому числі вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації, державним виконавцем не вчинялись. Постанова винесена з порушенням строків, вказаних у законі. При реальній можливості накладення арешту на окремі предмети постановою накладений арешт на все майно боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Аналіз ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 вказаної статті, в якій зазначено, що за іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача, вказує на те, що застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника у разі виконання рішень про стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати, є неправомірним. У даному випадку сума стягнення не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати (мінімальний розмір заробітної плати з 01.05.2016 р. становив 1450 грн.).

У цілому при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв не у точній відповідності із законом та допустив порушення прав та законних інтересів боржника ОСОБА_1 Винесенням цієї постанови державний виконавець також не сприяв відновленню прав та законних інтересів стягувача ОСОБА_4

Строк для подання скарги ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню. ОСОБА_1 помилково звернувся до суду із позовною заявою про скасування постанови, в той час як він повинен був звернутися до суду із скаргою, що відповідає вимогам ст. 384 ЦПК України. Після відповідного розяснення суду він невідкладно звернувся до суду із скаргою.

Керуючись ст.ст. 52, 57, 68, 82 ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови, ст.ст. 383, 384 ч. 2, 385, 387 ч. 2 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_4, на постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги, пропущений з поважних причин.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Христинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_3 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2016 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі в пятиденний строк з дня проголошення (отримання копії)ухвали апеляційної скарги.

Суддя М. Ф. Олійник