У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Гулька Б.І., Черненко В.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про припинення права власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_10 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом, у якому просили:

- припинити право власності ОСОБА_6 на ј частини житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 151,1 кв. м, жилою площею 74,7 кв. м;

- визнати за ними (ОСОБА_4 та ОСОБА_5) в рівних частинах право власності на ј частини житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 151,1 кв. м, жилою площею 74,7 кв. м;

- у рахунок компенсації за припинення права власності на ј частини житлового будинку АДРЕСА_1 виплатити ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 278 800 грн.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони (позивачі) ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. Їм (позивачам) належить Ѕ частини вказаного вище будинку на підставі договору міни від 11 травня 1997 року, ОСОБА_6 - ј частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 серпня 2003 року, ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - в рівних частинах належить Ѕ частини житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 січня 1983 року.

Спірний житловий будинок загальною площею 151,1 кв. м складається з двох квартир: квартира № 1, загальною площею 78,7 кв. м складається з коридору - 12,8 кв. м, житлової кімнати - 17,1 кв. м, ванної кімнати - 3 кв. м, вбиральні - 1,7 кв. м, комори - 1,2 кв. м, житлової кімнати - 22,8 кв. м, житлової кімнати - 20,3 кв. м. Квартира № 2, загальною площею 72,4 кв. м складається з: коридору - 5,4 кв. м, вбиральні - 1,8 кв. м, ванної кімнати - 4,2 кв. м, кухні - 13,3 кв. м, житлової кімнати -18,1 кв. м, житлової кімнати - 19,2 кв. м, сіней - 10,4 кв. м.

Між співвласниками склався певний порядок користування будинком, відповідно до якого вони (позивачі) та відповідач користуються квартирою № 1, а треті особи - квартирою № 2.

Зазначали, що частка відповідача, яка складає ј частини вказаного вище житлового будинку, є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння та користування з ним квартирою № 1 є неможливим, оскільки між ними постійно виникають конфлікти, вони не можуть узгодити порядок користування та володіння спірним житловим приміщенням.

Вважають, що припинення права власності відповідача на частку у праві власності на житловий будинок не завдасть йому істотної шкоди, оскільки він постійно проживає у квартирі, яка належить на праві власності його колишній дружині, по АДРЕСА_2, а також має на праві власності житло у м. Вільнюс, Литва.

На підставі викладеного просили позов задовольнити.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_6 на ј частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 151,1 кв. м, жилою площею 74,7 кв. м.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на ј частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 151,1 кв. м, жилою площею 74,7 кв. м.

Виплачено ОСОБА_6 внесені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рахунок компенсації за припинення права власності на ј частини житлового будинку АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 278 800 грн., внесені на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва згідно з платіжними дорученнями №1 та № 1 від 04 грудня 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судовий збір в сумі 2 788 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі представник позивачів ОСОБА_10, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), виходив із того, що припинення права на частку у спільному майні, яке є єдиним житлом ОСОБА_6, завдасть істотної шкоди інтересам останнього, а тому не відповідає положенням п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України. Крім того, суд зазначив, що частка відповідача у спільному майні не є незначною та дорівнює частці позивачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Висновки апеляційного суду є правильними, відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом правильно застосовані, а також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовуютьі зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_10 - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

Б.І. Гулько

В.А. Черненко