Справа №442/684/16-ц
Провадження №2/442/509/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Коваля Р.Г.

при секретарі - Антоненко В.О.

розглянувши в судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації, третьої особи дирекції Лішнянського навчально-виховного комплексу І-ІІІ ступенів про укладення трудового договору, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що він звільнений 19 квітня 2002 року з посади вчителя історії Лішнянської середньої загальноосвітньої школи на підставі пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку з переходом на виборну посаду сільського голови села Лішня Дрогобицького району, на якій перебував до 13 листопада 2015 року, після чого звільнений у зв'язку із закінченням строку повноважень на підставі пункту 1 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

04 грудня 2015 року позивач звернувся до Відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації із заявою про поновлення його на посаді вчителя історії Лішнянського навчально-виховного комплексу відповідно до частини 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», згідно якої депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. Частиною 5 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», передбачено, що на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

Відділ освіти Дрогобицької районної державної адміністрації повідомив його листом від 04.01.2016 року № 3, що заява про поновлення його на посаді вчителя історії Лішнянського навчально - виховного комплексу від 04.12.2015 року залишена без руху з переліченням причин , які слугували цьому.

Вважає відмову відповідача в прийнятті його на посаду вчителя історії Лішнянського навчально - виховного комплексу необгрунтованою та незаконною, просить зобов»язати відповідача укласти з ним трудовий договір про роботу на посаді вчителя історії Лішнянського навчально-виховного комплексу І-ІІІ ступенів.

В процесі розгляду даної справи, позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог в частині визнання незаконної відмови відповідача прийняти його на посаду вчителя історії вищезгаданого навчального закладу.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові. Вказав, що порушені його права. Він давав згоду на працевлаштування вчителя історії ОСОБА_2 Він був головою Лішнянської сілської ради 3 каденції. Пішов на пільгову пенсію в 2009 році. Вийшов на пенсію держслужбовця у 13.11.2015 р. Закон дозволяє йому повернутись на посаду вчителя.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримав думку свого довірителя. Додав, що позивач не претендує на те, щоб забрати у когось робочі години. Позивач не знайшов роботи за сумісництвом. Права останнього порушені, а структура начального процесу не змінилася, кількість годин у школі вистачає, щоб позивач працював у ній. Просив задоволити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв»язку з перебуванням у щорічній відпустці. Однак, зважаючи на положення ст. 157 ч.1 ЦПК України, суд продовжив розгляд справи за його відсутності. В попередніх судових засіданнях представник відповідача Новаковський В.Б. просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки для позивача не було вакансії відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальну освіту» - прийняття на посаду за поданням директора. Останній та позивач з такими поданнями не зверталися. Під час навчального року вони не можуть робити перерозподіл навантаження між вчителями. Позивач вийшов на пенсії за вислугою років і це є обов»язковою умовою для його звільнення. Він може повернутися на роботу на загальних підставах, коли з»явиться вакансія. Після звільнення з посади голови сільської ради, то людині виплачуються 6 місяців грошові кошти, окрім пенсіонерів. Працедавцем є відділ освіти.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явиася, подав клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв»язку з перебуванням у щорічній відпустці. Однак, зважаючи на положення ст. 157 ч.1 ЦПК України, суд продовжив розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).

Відповідно дост.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з ст.21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою.

Відповідно до ст.22 цього Кодексу забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу. Виходячи з вищенаведених норм необґрунтованою вважається відмова у разі наявності вакантної посади, відповідності працівника всім встановленим вимогам та неможливості роботодавця пояснити підставу відмов від укладення трудового договору.

Судом встановлено, що позивач 19 квітня 2002 року звільнений з посади вчителя історії Лішнянської середньої загальноосвітньої школи на підставі пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку з переходом на виборну посаду сільського голови села Лішня Дрогобицького району, на якій перебував до 13 листопада 2015 року, після чого звільнений у зв'язку із закінченням строку повноважень на підставі пункту 1 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що підтверджується записами у трудовій книжці.

З оглянутої заяви від 04 грудня 2015 року вбачається, що позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення його мене на посаді вчителя історії Лішнянського навчально-виховного комплексу відповідно до частини 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», згідно якої депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. Частиною 5 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», передбачено, що на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

З оглянутого листа від 04.01.2016 року за №3 вбачається, що відповідач повідомив позивача, що подана ним заява про поновлення його на посаді вчителя історії Лішнянського навчально - виховного комплексу від 04.12.2015 року залишена без руху з підстав відсутності подання директора Лішнянського НВК І - IІI ст. на його призначення; вчитель Лішнянського НВК ОСОБА_2 згідно з наказом відділу освіти 188 від 21.06.2005 року переведена на посаду вчителя історії з повним тижневим навантаженням на умовах безстрокового трудового договору, а також із зазначенням того, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» держава гарантує людям працездатного віку сприяння в працевлаштуванні, перебуваючи на виборній посаді позивач продовжував читати уроки історії за сумісництвом, від яких добровільно відмовився з метою оформлення пенсії за вислугу років.

Також, на думку відповідача, порядок працевлаштування, визначений Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», на позивача не застосовується, оскільки він одержує пенсію згідно з чинного законодавства, тобто є соціально захищеним.

Статтею 22 Кодексу законів про працю України передбачено гарантії при укладенні, зміні та припиненні трудового договору, зокрема забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу.

Суд вважає, що внаслідок відмови в прийнятті позивача на роботу через те, що він отримує пенсію, тобто є, на думку відповідача, соціально захищеним, відповідач допустив пряме обмеженням права на працю, чим порушив Конституцію України та вищезгадану статтю Кодексу законів про працю України, які не допускають будь - якого прямого або непрямого обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

Частиною 2 статті 11 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці і інших громадян похилого віку в Україні" забороняється відмова у прийнятті на роботу і звільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу з мотивів досягнення пенсійного віку.

Разом з тим, суд вважає, що необгрунтованою є також відмова в прийнятті позивача на роботу на підставі того, що вчитель Лішнянського НВК ОСОБА_2 згідно наказу відділу освіти від 21.06.2005 року переведена на посаду вчителя історії з повним тижневим навантаженням на умовах безстрокового трудового договору, оскільки робочим навчальним планом Лішнянського навчально - виховного комплексу І - III ст. на 2015/2016 н.р. передбачено 22,5 навчальні години на викладання історії, які можна було розподілити між вчителями.

Даний розподіл навчальних годин не буде порушувати законодавства про працю та права на працю інших вчителів, оскільки, як встановлено в судовому засідання, в Лішнянському НВК не має інших вчителів історії, крім ОСОБА_2, водночас навчальні години історії викладаються вчителями, які не мають відповідної спеціальності.

Відповідно до пункту 18 постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2003 р. N 306 «Про затвердження Положення про навчально-виховний комплекс "дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад", "загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад" права, обов'язки, атестація, соціальні гарантії педагогічних працівників навчально - виховного комплексу визначаються Законами України "Про освіту", "Про загальну середню освіту", "Про дошкільну освіту", іншими нормативно - правовими актами.

Трудові відносини (призначення на посаду та звільнення з посади педагогічних та інших працівників), педагогічне навантаження, інші види педагогічної діяльності визначаються законодавством про працю, освіту та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно частини 1 статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту» розподіл педагогічного навантаження у загальноосвітньому навчальному закладі здійснюється його керівником і затверджується відповідним органом управління освітою.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про позашкільну освіту» трудові відносини в системі позашкільної освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятою і проголошеною резолюцією 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН 10 грудня 1948 року - кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Згідно статті 6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, прийнятого 16 грудня 1966 року Генеральною Асамблеєю ООН (док. ООН А/RES/2200 А(ХХІ) - Держави, які беруть участь у цьому Пакті (прим. - в тому числі Україна) - визнають право на працю, що включає право кожної людини дістати можливість заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вона вільно погоджується, і зроблять належні кроки до забезпечення цього права.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про позашкільну освіту» трудові відносини в системі позашкільної освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої ст.22 Закону України «Про позашкільну освіту» норма годин на одну тарифну ставку керівників гуртків, секцій, студій, клубів, творчих об'єднань позашкільного навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності, а також педагогічних працівників початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів становить 18 навчальних годин на тиждень. Частиною другою цієї статті передбачено, що педагогічне навантаження педагогічного працівника позашкільного навчального закладу, незалежно від підпорядкування, типу і форми власності обсягом менше тарифної ставки, передбаченою частиною першою цієї статті, встановлюється тільки за його згодою. Перерозподіл педагогічного навантаження в початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладах у зв'язку з вибуттям або зарахуванням учнів протягом року здійснюється керівником позашкільного навчального закладу.

Роботодавець здійснює перерозподіл педагогічного навантаження щодо тих штатних одиниць, які на момент прийняття рішення є заповненими/ не є вакантними/.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про загальну середню освіту» передбачено, що призначення на посаду та звільнення з посади заступників керівника та інших педагогічних працівників державного та комунального загально - освітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу.

Представником відповідача та представником третьої особи не надано суду належних та допустимих доказів з яких причин не було надано подання директора Лішнянського НВК І-ІІІ ступеня на призначення позивача вчителем історії Лішнянського НВК І-ІІІ ступеня, а тому суд вважає, що право позивача на працю є порушеним і відтак таке підлягає захисту.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Зобов'язати відділ освіти Дрогобицької районної державної адміністрації укласти із ОСОБА_1 трудовий договір про роботу на посаді вчителя історії Лішнянського навчально-виховного комплексу І-ІІІ ступенів.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя Р.Г.Коваль