Справа № 152/963/16-ц
У Х В А Л А

02 серпня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1, до ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно незаконним, його скасування та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

29.06.2016 ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся до Шаргородського районного суду з означеним позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку №15 по вул. Б. Хмельницького в с. Слобода-Шаргородська, видане 19.01.2015 року Шаргородською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину житлового будинку №15 по вул. Б. Хмельницького в с. Слобода-Шаргородська, оформлену 19.01.2015 року Шаргородською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_4; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати.

Ухвалою судді від 30.06.2016 року провадження по справі відкрито і справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 13.07.2016 року, яке відкладено на 27.07.2016 року.

27.07.2016 року проведено попереднє судове засідання і справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 02.08.2016 року.

02.08.2016 року, до початку розгляду справи по суті, до Шаргородського районного суду надійшла зустрічна позовна заява від ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання майна спільною сумісною власністю і виділ 1/2 частини майна та стягнення витрат на поховання.

В зустрічному позові ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить встановити факт спільного проживання як сімї ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в період з лютого 2004 року по 16.02.2014 року та ведення ними спільного господарства по жовтень 2006 року в квартирі АДРЕСА_1 та повязані з цим розширення, ремонт та утримання даної квартири; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під літерою «А» загальною площею 88,8 кв.м., житловою площею 54,1 кв.м, веранду «а», літню кухню і хлів «Б», льох «В» вартістю 56085 грн. та будівельні матеріали, вкладені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у самовільно побудовані ними гараж «Г» вартістю 32661 грн. та криницю вартістю 20000 грн., всього вартістю 108746 грн., які знаходяться на вул. Б. Хмельницького, 15, в с. Слобода-Шаргородська; виділити ОСОБА_4 1/2 частину означеного житлового будинку, 1/2 частину веранди, 1/2 частину літньої кухні і хліва, всього вартістю 28042,50 грн. та 1/2 частину будівельних матеріалів, вкладених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у самовільно побудовані ними гараж «Г», вартістю 16330,50 грн. та криницю вартістю 10000 грн., які знаходяться в с. Слобода-Шаргородська по вул. Б. Хмельницького, 15; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати, понесені на похорон ОСОБА_5 в сумі 5606 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати.

Представник відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні просив вирішити питання про прийняття зустрічного позову і розгляд його спільно з первісним позовом.

Представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 не заперечував щодо прийняття зустрічного позову і розгляд його спільно з первісним позовом, зсилаючись на те, що вони витікають із одних правовідносин.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.123 ЦПК України, відповідач має право предявити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (ч.2 ст.123 ЦПК України).

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду обєднуються в одне провадження з первісним позовом (ч.3 ст.123 ЦПК України).

Відповідачка предявила зустрічний позов після проведення попереднього судового засідання та до початку розгляду по суті справи за позовом ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1, до ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно незаконним, його скасування та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Вирішуючи клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 про прийняття зустрічного позову і про спільний його розгляд з первісним, суд встановив, що предявлені первісний і зустрічний позови не є взаємоповязаними, не виникають з одних цивільних правовідносин, регулюються не одними і тими ж нормами законодавства України, вимоги за ними не можуть зараховуватися, задоволення зустрічного позову не впливає на вирішення первісного позову через те, що ці вимоги не взаємоповязані.

Так, право власності ОСОБА_4, як пережившої дружини ОСОБА_5, на ? частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, тобто на ? житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться на вул. Б. Хмельницького, 15, в с. Слобода-Шаргородська, встановлене і зафіксоване державним нотаріусом Шаргородської ДНК ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.01.2015 року (а.с.19).

Вказане свідоцтво оспорюється позивачкою у первісному позові, але воно не визнано незаконним і не скасовано, відтак, право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на житловий будинок №15 по вул. Б. Хмельницького в с. Слобода-Шаргородська з господарськими будівлями встановлене і зафіксовано державним нотаріусом.

Також, відповідно до свідоцтва від 19.01.2015 року, відповідачці ОСОБА_4 виділено у власність із спільного сумісного майна подружжя саме 1/2 частину житлового будинку №15 по вул. Б. Хмельницького в с. Слобода-Шаргородська з господарськими будівлями.

Виходячи з наведеного, вимоги зустрічного позову про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під літерою «А» загальною площею 88,8 кв.м., житловою площею 54,1 кв.м, веранди «а», літньої кухні і хліва «Б», льоху «В» вартістю 56085 грн. та будівельних матеріалів, вкладених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у самовільно побудовані ними гараж «Г» вартістю 32661 грн. та криницю вартістю 20000 грн., всього вартістю 108746 грн., які знаходяться на вул. Б. Хмельницького, 15, в с. Слобода-Шаргородська; виділення ОСОБА_4 1/2 частини означеного житлового будинку, 1/2 частини веранди, 1/2 частини літньої кухні і хліва, всього вартістю 28042,50 грн. та 1/2 частини будівельних матеріалів, вкладених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у самовільно побудовані ними гараж «Г», вартістю 16330,50 грн. та криницю вартістю 10000 грн., які знаходяться в с. Слобода-Шаргородська по вул. Б. Хмельницького, 15, не повязані з вимогами первісного позову, враховуючи, що право власності відповідачки на вказане майне встановлене і зафіксоване у свідоцтві про право власності, яке є чинним.

Вимога зустрічного позову про встановлення факту спільного проживання як сімї ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в період з лютого 2004 року по 16.02.2014 року та ведення ними спільного господарства по жовтень 2006 року в квартирі АДРЕСА_1 та повязані з цим розширення, ремонт та утримання даної квартири також не повязана з предметом та підставами заявленого первісного позову, тому суд не вважає доцільним спільний розгляд такої вимоги з первісним позовом. Крім того, так вимога повинна розглядатися в порядку окремого провадження, а не позовного провадження, оскільки не вказано доказів оспорювання цього факту іншою особою.

Вимога зустрічного позову про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрат, понесених на похорон ОСОБА_5 в сумі 5606 грн. не повязана з предметом та підставами заявленого первісного позову, тому суд не вважає доцільним спільний розгляд такої вимоги з первісним позовом, в якому не заявлялися вимоги про витрати на поховання взагалі.

Відтак, суд вважає, що клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 про прийняття зустрічного позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.123, 168, 210 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про прийняття зустрічного позову відмовити.

Відмовити у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання майна спільною сумісною власністю і виділ 1/2 частини майна та стягнення витрат на поховання.

Ухвала про відмову в задоволенні клопотання не перешкоджає повторному його заявленню з інших підстав.

Ухвала про відмову у прийнятті зустрічного позову не перешкоджає зверненню до суду із позовною заявою.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: