Справа № 165/55/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М.М.
Провадження № 22-ц/773/1150/16 Категорія: 53 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2016 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Данилюк В.А.,

суддів - Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

секретар Вергун Т.С.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства "Перепусткова дирекція шахти № 10 "Нововолинська" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою відповідача державного підприємства "Перепусткова дирекція шахти № 10 "Нововолинська" на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 25 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25 травня 2016 року позов ОСОБА_2 до державного підприємства (далі ДП)"Перепусткова дирекція шахти № 10 "Нововолинська" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Постановлено поновити ОСОБА_2 на посаді машиніста підземних установок 02 розряду Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» з 13 грудня 2015 року.

Стягнути з Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» в користь ОСОБА_2 27846 (двадцять сім тисяч вісімсот сорок шість) гривень 57 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 14 грудня 2015 року по 24 травня 2016 року включно.

Стягнути з Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» в дохід держави судовий збір в розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ДП "Перепусткова дирекція шахти № 10 "Нововолинська" подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, покликаючись на неповне зясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача ДП "Перепусткова дирекція шахти № 10 "Нововолинська" ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у ній, просив її задовольнити, позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечили.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 згідно наказу № 78/к від 8 червня 2012 року був прийнятий на роботу на посаду машиніста підземних установок 02 розряду Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» з 10 червня 2012 року по переводу з філії ТзОВ «Луганськшахтострой» (а.с. 4).

Наказом № 200/к від 14 грудня 2015 року ОСОБА_2 було звільнено з посади машиніста підземних установок 02 розряду Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» за появу на роботі в нетверезому стані згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України з 13 грудня 2015 року (а.с. 5).

Відповідно до п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів від 6 листопада 1992 року із наступними змінами, розглядаючи трудові спори у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом статтями 147(1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого ним проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до п. 7 ч. 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку появи працівника на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

З матеріалів справи вбачається, що факт перебування ОСОБА_2 на робочому місці 21 жовтня 2015 року в нетверезому стані було виявлено відповідачем 21 жовтня 2015 року, а тому дисциплінарне стягнення у виді звільнення ОСОБА_4 мало бути винесено відповідачем, згідно вимог статті 148 КЗпП України, не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Оскільки ОСОБА_2 у відпустці та на листку непрацездатності в той період не перебував, тому наказ про його звільнення мав бути виданий відповідачем не пізніше 21 листопада 2015 року, однак в порушення вимог закону був винесений 14 грудня 2015 року (а.с. 5).

Крім того, судом враховано, що профкомом Незалежної профспілки гірників ДП «передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська» було відмовлено у дачі згоди на звільнення позивача (а.с. 40).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» звільнило позивача ОСОБА_2 з порушенням вимог чинного законодавства про працю, а саме після спливу місячного строку, встановленого статтею 148 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Будь-яких обмежень щодо стягнення середнього заробітку у випадку, якщо працівник був відсторонений від роботи без збереження заробітної плати, законом не встановлено.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо стягнення з відповідача середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Відмовляючи в позовних вимогах щодо відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення ОСОБА_2 по п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося з порушенням строків дисциплінарного стягнення до працівника, встановленого статтею 148 КЗпП України, однак судом було встановлено перебування ОСОБА_2 на робочому місці в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до ст. 237 1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу в позові в частині стягнення з відповідача в його користь коштів на відшкодування моральної шкоди, оскільки факт порушення п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України позивачем ОСОБА_2 був встановлений.

З огляду на викладені обставини рішення суду про часткове задоволення позову є обґрунтованим і ухваленим у відповідності до норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що адміністрацією підприємства пропущено строк накладення дисциплінарного стягнення з поважних причин, не заслуговують на увагу, оскільки даний строк не є процесуальним і не може бути поновленим. Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача державного підприємства "Перепусткова дирекція шахти № 10 "Нововолинська" відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 25 травня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: