Справа № 381/3857/15-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/4605/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 09.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

09 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Олійника В.І., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_4 акціонерне товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приват банк» та/або Банк) звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 серпня 2007 року між Банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 57 950,00 доларів США на термін до 23 серпня 2017 року та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязання за вказаним Договором між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором ОСОБА_3 станом на 29 липня 2015 року має заборгованість 218523,58 доларів США, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват банк» заборгованість у розмірі 185 737,02 доларів США, що за офіційним курсом валют становить 4 091 786 грн. 55 коп. та судовий збір.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належним чином повідомлені про час розгляду справи згідно вимог ч.5 ст.74 ЦПК України (повістки повернулись із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання»), їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий суд виходив з того, що відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів за вказаним договором, допустив заборгованість станом на 29 липня 2015 року 185737,02 доларів США.

З такими висновками місцевого суду погоджується і колегія суддів з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №KIF0GA00003581, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 57950,00 доларів США на термін до 23 серпня 2017 року та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязання за Договором №KIF0GA00003581 між ПАТ КБ «Приват банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

ПАТ КБ «Приват банк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому Договором.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_3 станом на 29 липня 2015 року, за розрахунком позивача, має заборгованість у розмірі 218 523,58 доларів США, яка складається з наступного:

- 50307,32 доларів США заборгованість за кредитом;

- 50506,90 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 7647,14 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 99645,53 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором;

- 11,35 доларів США штраф (фіксована частина);

- 10405,34 доларів США штраф (процентна складова).

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а відповідач свої зобов'язання передбачені кредитним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову з підстав, передбачених ст. 526, 527, 530, 533, 610, 612, 629, 631, 1050, 1054 ЦК України.

Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції правильно зазначив, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Таким чином, задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у межах позовної давності по кожному із платежів та стягнув заборгованість в розмірі 185737,02 доларів США, що за офіційним курсом валют становить 4 091 786 грн. 55 коп.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються дослідженими належними та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: