Справа № 369/6259/16-ц
Провадження № 2/369/2943/16
У Х В А Л А

іменем україни

12 липня 2016 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАЭМ», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача ОСОБА_1 посилається на те, що через неправомірні дії відповідача, внаслідок ДПТ, яка відбулася 28 травня 2016 року, його автомобіль «Mercedes-Benz»ML350, реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження. Через неправомірні дії відповідача йому була завдала матеріальна шкода у розмірі 633955,28 грн..

Власником автомобіля «Mercedes-Benz» 4141 К, реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію серії РСА № 072737 є ТОВ «ДАЭМ».

Відповідач ТОВ «ДАЭМ» може відчужити належне йому майно, що призведе до неможливості виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, представник позивача ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ТОВ «ДАЭМ» і знаходяться у нього або в інших осіб, зокрема на автомобіль Mercedes-Benz 4141 К, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову ні позивачем ОСОБА_1, ні його представником не вказано на яке конкретно рухоме та нерухоме майно, та на які грошові кошти необхідно накласти арешт, а також не надано доказів, яке майно належить відповідачу ТОВ «ДАЭМ» на праві власності.

Посилання представника позивача, що ТОВ «ДАЭМ» на підставі свідоцтва про реєстрацію серії РСА № 072737 належить Mercedes-Benz 4141 К, реєстраційний номер НОМЕР_2 не підтверджено належними доказами.

Також у поданій заяві представником позивача не вказано на конкретні обставини, які б свідчили про утруднення чи неможливість виконання рішення суду в майбутньому, та не надано доказів на їх підтвердження.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали або отримання копії ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук