Справа № 463/3952/14 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/4605/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій, -

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування в розмірі (після остаточного уточнення) 45830 грн. 86 коп., пені в розмірі 10765,62 грн., трьох відсотків річних в розмірі 1468 грн. 13 коп. та вартості проведено автотоварознавчої експертизи в розмірі 1107 грн., а всього 59171 грн. 61 коп., а також стягнення судових витрат судового збору в розмірі 626 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн..

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27.12.2012 року на автомобільній дорозі Київ-Чоп поблизу с. Розвадів у Львівській області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої автомобіль марки «ДАФ - 2105», д.н.з. АО 5462АХ під керуванням ОСОБА_4 здійснив зіткнення з автомобілем марки Volkswagen Transporter T4, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого заподіяв значних технічних пошкоджень автомобілю позивача. Оскільки, постановою суду ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, і на момент такої його цивільно-правова відповідальність була застрахована ТзДВ «Глобус», тому він звернувся 28.12.2012 року до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої долучено необхідний перелік документів. За результатами розгляду його звернення, відповідачем заведено страхову справу, однак всупереч вимогам закону у 90 денний термін не здійснено виплату страхового відшкодування, більш того навіть не складено страхового акту. За вказаний період позивачем було здійснено ремонт транспортного засобу, однак кошти виконавцю робіт ФОП ОСОБА_5 не сплачено. 05.02.2014 року у зв'язку із переуступкою права вимоги від виконавця відновлювального ремонту ФОП ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_6, ним було вдруге подано заяву про здійснення страхового відшкодування із зазначенням банківських реквізитів ФОП ОСОБА_6 Однак, по даний час відповідачем страхове відшкодування в розмірі заподіяної матеріальної шкоди йому не виплачено, згідно висновку експертизи таке на даний час за мінусом франшизи становить 45830 грн. 86 коп., а тому з врахуванням наявного обов'язку у відповідача понести цивільну відповідальність за прострочене зобов'язання у вигляді штрафних санкцій, просив позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2015 року, у якому ухвалою цього ж суду від 22 вересня 2015 року виправлено арифметичну помилку, позовні вимоги ОСОБА_3 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій задоволено частково.

Вирішено:

- стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля марки Volkswagen Transporter T4, реєстраційний номер НОМЕР_2 автомобілем марки ДАФ-2105 під керуванням ОСОБА_4, цивільна відповідальність якого була застрахована на підставі полісу добровільного страхування транспортного засобу від 18.12.2012 року №АЕ/1318968, в розмірі 19 483 грн. 21 коп.;

- стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 штрафні санкції - три проценти річних від простроченої суми з 29.03.2013 року по 29.04.2015 року в розмірі 1 164 грн. 33 коп. та пені в розмірі 7 179 грн. 23 коп., а всього в розмірі 8 343 грн. 56 коп. (вісім тисяч триста сорок три грн. 56 коп..

Стягнуто з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 626 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 2 461 грн. 60 коп. та витрати, повязані з проведенням експертизи в розмірі 1 107 грн. 00 коп., а всього в розмірі 4 194 (чотири тисячі сто дев'яносто чотири) грн. 60 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Дане рішення оскаржив представник ОСОБА_3 ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення не в повному обсязі є законним та обґрунтованим, таким, що лише частково відповідає встановленим судом фактам на підставі наданих стороною позивача доказів та нормам матеріального права.

Зокрема, не погоджується із висновком суду першої інстанції в тій частині, що стягнення пені обмежується 12-ма місяцями перед зверненням кредитора до суду, оскільки враховуючи вимоги ч. 1 ст. 261 перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права. Крім того, вказує на неправомірність стягнення вартості відновлюваного ремонту автомобіля із зменшенням її на суму податку на додану вартість.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2015 року змінити: позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 суму боргу страхове відшкодування в розмірі 45 830 грн. 86 коп., пеню в розмірі 10 765,62 грн., та 3% відсотків річних в розмірі 1 468 грн. 13 коп., а також вартість проведення автотоварознавчої експертизи - 1107 грн., (всього 59 171 грн. 61 коп.), судовий збір в розмірі 626 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 18 серпня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 відхилено, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 18 серпня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, на даний час апеляційним судом розглядається цивільна справа за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону у повній мірі не дотримався.

Згідно із ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 27 грудня 2012 року за участю автомобіля «Volkswagen Transporter T4», д.н.з. ВС 3092 СР, яким керував позивач ОСОБА_3 Н.О. автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_7, та автомобіля НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_4, сталася дорожньо-транспортна пригода.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_5, власником якого є батько позивача ОСОБА_8, та яким на законних підставах керував сам позивач ОСОБА_3, зазнав механічні пошкодження.

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2013 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито відповідно до вимог ст. 38 КУпАП у звязку із закінченням строку, протягом якого особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності. З мотивувальної частини постанови вбачається, що в діях ОСОБА_4 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Фаворит-М», якому на праві власності належить автомобіль НОМЕР_4, та яким керував на законних підставах правопорушник ОСОБА_4, застраховано у ТзДВ «СТДВ «Глобус», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну третім особам у розмірі 50 000 грн..

28 грудня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до ТДВ «СТДВ «Глобус» з заявою про виплату страхового відшкодування, однак товариством у встановлений законом строк не прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування та не здійснено його виплату.

Відповідно до рахунку на оплату ФОП ОСОБА_9 від 25 лютого 2013 року № 000000051 вартість ремонтних робіт внаслідок пошкодження транспортного засобу позивача у результаті ДТП складає 55 766 грн.

За договором про відступлення права вимоги від 30 грудня 2013 року № 30/12/1ФОП ОСОБА_9 передав право вимоги вартості ремонтних робіт автомобіля позивача ФОП ОСОБА_6, оскільки вартість таких робіт позивачем не оплачена.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 31 березня 2015 року № 4864 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля НОМЕР_5, виходячи з даних про особливості його стану у цінах на дату дорожньо-транспортної пригоди 27.12.2012 року, становить 23 889 грн. 85 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу зазначеного автомобіля в цінах на час проведення експертизи 31.03.2015 року, становить 46 340 грн. 86 коп..

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До обов'язків страховика, як це передбачено п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, що діяла на час спірних правовідносин, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Таким чином, зменшення суми, що відповідає розміру оціненої шкоди, на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, станом на дату виникнення спірних правовідносин не передбачено.

Однак, судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема, залишено поза увагою те, що у звязку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а відтак, прийшов до помилкового висновку про стягнення з відповідача вартості відновлювального ремонту із зменшенням її на суму податку на додану вартість відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не перевірив чи діяла ця норма на час виникнення спірних правовідносин.

Крім того, судом помилково застосовано положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України і стягнено пеню лише за період 12 місяців, що передував даті звернення позивача до суду із даним позовом. Таких висновків колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Виходячи з положень ст. ст. 549-550 ЦК України пеня це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобовязання й до того дня, доки зобовязання не буде виконане.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність тривалістю в один рік.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Таким чином, за відсутності відповідної заяви позовна давність судом не застосовується.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18.03.2015 року у справі № 6-25цс15.

Жодних заяв про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення сторонами у спорі заявлено не було і такі у матеріалах справи відсутні, що унеможливлювало суду застосовувати позовну давність при стягненні пені з власної ініціативи.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, допустив зазначені вище порушення норм матеріального права, що, у свою чергу, призвело до стягнення суми страхового відшкодування та штрафних санкцій на користь позивача у зменшеному розмірі, а тому рішення суду у цій частині необхідно змінити, вказавши, що внаслідок пошкодження автомобіля марки Volkswagen Transporter T4, реєстраційний номер НОМЕР_2 автомобілем марки ДАФ-2105 під керуванням ОСОБА_4, цивільна відповідальність якого була застрахована на підставі полісу добровільного страхування транспортного засобу від 18.12.2012 року №АЕ/1318968, стягненню підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 23 379 грн. 85 коп. та штрафні санкції три проценти річних від простроченої суми за період з 29.03.2013 року по 29.04.2015 року в розмірі 1 464 грн. 28 коп.;пеня за період з 29.03.2013 року по 29.04.2015 року в розмірі 10 717 грн. 59 коп..

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 300 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги та 221 грн. 60 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 88, 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.1,3,4. ч.2, 313 , 314 ч.1 п.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2015 року змінити в частині розміру стягуваного страхового відшкодування, пені та 3% річних від простроченої суми, виклавши резолютивну частину рішення в цій частині у наступній редакції:

«Позов ОСОБА_3 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій задоволити частково.

Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля марки Volkswagen Transporter T4, реєстраційний номер НОМЕР_2 автомобілем марки ДАФ-2105 під керуванням ОСОБА_4, цивільна відповідальність якого була застрахована на підставі полісу добровільного страхування транспортного засобу від 18.12.2012 року №АЕ/1318968, в розмірі 23 379 грн. 85 коп..

Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 штрафні санкції:

- три проценти річних від простроченої суми за період з 29.03.2013 року по 29.04.2015 року в розмірі 1 464 грн. 28 коп.;

- пеню за період з 29.03.2013 року по 29.04.2015 року в розмірі 10 717 грн. 59 коп.».

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_3 300 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги та 221 грн. 60 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_10