Ухвала

іменем україни

26 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 червня 2011 року № 002-16506-070611, що утворилася внаслідок порушення позичальником умов договору, станом на 14 липня 2015 року в сумі 28 028 грн 50 коп., яка складається із: 15 108 грн 44 коп. - тіло кредиту, 4 138 грн 97 коп. - прострочене тіло кредиту, 8 781 грн 09 коп. - відсотки.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 15 108 грн 44 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 26 квітня 2016 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 28 028 грн 50 коп., що складається із: 15 108 грн 44 коп. - тіло кредиту; 4 138 грн 97 коп. - прострочене тіло кредиту; 8 781 грн 09 коп. - заборгованість за відсотками.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_4 заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 108 грн 44 коп., суд першої інстанції виходив із того, що кредитним договором передбачено відсоткова ставка в розмірі 0,0001 % річних, а у розрахунку заборгованості відсоткова ставка зазначена 0,00 % річних, а також із того, що кредитним договором не передбачено зобов'язання у виді простроченого тіла кредиту, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованості за відсотками.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, зазначав, що на момент укладання кредитного договору між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 діяли Правила надання банківських послуг фізичним особам за поточними рахунками з використанням платіжної картки у національній та іноземній валюті, затверджені рішенням ради директорів АТ «Дельта Банк» від 27 жовтня 2010 року, протокол № 294.

Пунктом 5.2.2 Правил передбачено, що клієнт зобов'язаний щомісяця до 15-го числа місяця (якщо інше не передбачено умовами), що слідує за місяцем виникнення заборгованості, сплачувати обов'язковий мінімальний платіж, складові якого визначаються у Тарифах.

Відповідно до п. 5.2.4 Правил у випадку часткового/повного непогашення суми обов'язкового мінімального платіжу в термін, визначений у п. 5.2.2. Правил, заборгованість, що виникла на рахунку, вважається простроченою з наступного дня після настання строку платежу та на неї нараховується штрафні санкції у розмірі, встановленому Тарифами.

Ураховуючи викладене, нарахування банком відсотків за користування кредитом та прострочене тіло кредиту ґрунтується на умовах договору, тому включено до суми загальної заборгованості ОСОБА_4 перед банком.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова