Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 10000,00 грн., мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 15.04.2011 року відповідач отримав у нього грошові кошти в сумі 10000,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 5% річних, які зобов»язався повернути протягом двох років, про що відповідачем була власноручно написана розписка. Однак на неодноразові усні та письмові вимоги про повернення боргу відповідач не реагує, станом на час звернення до суду грошові кошти відповідачем не повернуті, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на укладення між ним договору позики, що виразилося у написанні відповідачем власноручно розписки про отримання у ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 10000,00 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 64 ЦПК України, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, однак, позивачем до позовної заяви долучено ксерокопію розписки від імені ОСОБА_2 від 15.04.2011 року, оригіналу розписки позивачем не надано, що не свідчить про належне підтвердження укладення договору позики та неповернення боргу відповідачем.

Відповідно до ч.2, ч.3.ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

Виходячи з наведеного, ненадання позивачем оригіналу розписки, написаної відповідачем, викликає сумніви щодо виконання чи невиконання відповідачем боргового зобов»язання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України одним з питань, яке суд повинен вирішити під час ухвалення рішення є те чи мали місце обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов"язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25 квітня 2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов"язання.

Враховуючи ту обставину, що позивачем не надано оригіналу розписки, на яку він посилається як на підставу стягнення боргу з відповідача, суд приходить до переконання, що позов до задоволення не підлягає у зв»язку з його недоведеністю.

Також суд вважає, що з позивача на користь держави слід стягнути несплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 207, 545, 1046, 1047 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, , суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_3