Справа № 447/43/16 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/783/2676/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 8 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Комунального підприємства Редакція газети «Вісник Розділля» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

14 липня 2015року позивач звернувся з позовом, у якому просить ухвалити рішення про визнання наклепом, недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформації, поширеної в газеті «Вісник Розділля» від 19 червня 2015 року у статті ОСОБА_3, депутата Новороздільської міської ради під назвою «Не сон, а сувора реальність»; зобовязати відповідачів не пізніше 2 тижнів від дня набрання рішенням законної сили, спростувати недостовірну інформацію шляхом публікації у зазначеній газеті статті з вибаченнями; стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у вказаній вище статті, яку опублікувала газета, викладено наступне: «... Ось Ви з своїми (а прийшли Ви в раду, пане ОСОБА_4, партійним і з командою) спільниками вчепились у конкурентів по бізнесу, в народі «автобаза». Ой, і шуму було, і цирку, телебачення приїжджало і навіть собака з міліцією. А результат? Але цей весь шум через конкуренцію був. …», «…А також була шумна діяльність по боротьбі з сусідами «польською школою», як в народі називають. Ох і крові Ви їм попили. ...», «... А також не можна не згадати ще одну політичну бульбашку. Це я про те, як Ви, подейкують, з однієї фірми 15 мільйонів віджимали. Не собі, ні - для міста. Та й не Ви особисто, а командою, під наглядом «вусатої няні» (Вас же ніхто не примушував, не те, що нас, як ви натякаєте, Засанський). Ой, сміху було. Люди хочуть будувати газопровід - зась вам, копієчку женіть. А до речі, де гроші ? Немає ...». Позивач посилається на те, що цим відповідач намагався виставити його (позивача) у негативному світлі перед громадськістю, тобто прямо натякає, що він привласнив собі грошові кошти, чого позивач не робив. «... А ще хочу Вам зауважити, шановний пане ОСОБА_4, те, що автомобілісти, які знали, але не поїхали на цю зустріч, то правильно зробили. Бо люди вибрали владу і їй довірили контрольні функції. А то поїхали б і після «сообразульчика» на пятьох вони ще б винні були. ...». Таким твердженням автор поширює серед людей думку, що позивач привласнив виділені на ремонт автодороги кошти. «... А ще були обіцяні тротуари, найкращі округи, пошук букв з кінотеатру, повчальні статейки для друга Івана, робота в одній команді Обєднаної опозиції «Батьківщина» на виборах 2012 року, спокуса рубероїдом та багато іншого, але про іншим разом. ...». Даним висловлюванням автор намагався заплямувати репутацію позивача та звинуватити його у дешевому піарі. Висловлюваннями: «... Це елементарно. Математика за 1-й клас. Але видно, це не Ваша фішка. ...». «... А в образі почали мене і моїх колег по фракції брудом обливати. ...». «… і ще щось нецензурне з ваших уст на сесіях звучало), то Ваше виховання назовні лізе...» автор ображає розумові здібності позивача, ганьбить його особисті якості: культуру поведінки, вихованість, виставляє його аморальною та некультурною людиною. Висловлюванням: «…закінчив Новороздільський вуз ...» автор статті хоче створити у людей враження, про наявність вищої освіти, хоча має лише середню спеціальну. В обґрунтування завдання моральної шкоди позивач наводить те, що внаслідок публікації вищевказаної статті він був змушений виправдовуватися за дії, яких не вчиняв. Позивач переживав через те, що люди можуть повірити написаному у статті і змінити своє ставлення до нього. Це позначилося на його здоровї, від цього він перебував у шоковому стані. Поширення такої інформації також завдало шкоди членам сімї позивача.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 8 лютого 2016 року позов задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_4 на повагу до честі та недоторканість ділової репутації інформацію, яка була опублікована в газеті «Вісник Розділля» від 19 червня 2015 року №24 у статті депутата Новороздільської міської ради, заступника голови фракції «Батьківщина» ОСОБА_3 під назвою «Не сон, а сувора реальність» наступного змісту: «... А також не можна не згадати ще одну політичну бульбашку. Це я про те, як Ви, подейкують, з однієї фірми 15 мільйонів віджимали. Не собі, ні - для міста. Та й не Ви особисто, а командою, під наглядом «вусатої няні» (Вас же ніхто не примушував, не те, що нас, як ви натякаєте, Засанський). Ой, сміху було. Люди хочуть будувати газопровід - зась вам, копієчку женіть. А до речі де гроші? Немає …». Зобовязано ОСОБА_3 та Комунальне підприємство Редакцію газети «Вісник Розділля» не пізніше 2 тижнів з дня набрання даним рішенням законної сили, спросутвати недостовірну інформацію, шляхом опублікування спростування у газеті «Вісник Розділля» наступного змісту: «Повідомляємо, що поширена інформація у статті депутата Новороздільської міської ради, заступника голови фракції «Батьківщина» ОСОБА_3 під назвою «Не сон, а сувора реальність» наступного змісту: «... А також не можна не згадати ще одну політичну бульбашку. Це я про те, як Ви, подейкують, з однієї фірми 15 мільйонів віджимали. Не собі, ні - для міста. Та й не Ви особисто, а командою, під наглядом «вусатої няні» (Вас же ніхто не примушував, не те, що нас, як ви натякаєте, Засанський). Ой, сміху було. Люди хочуть будувати газопровід - зась вам, копієчку женіть. А до речі де гроші? Немає ...» є недостовірною». У решті позову відмовлено.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 8 лютого 2016 року позов задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_4 на повагу до честі та недоторканості ділової репутації інформацію, яка була опублікована в газеті «Вісник Розділля» від 19 червня 2015 року №24 у статті депутата Новороздільської міської ради, заступника голови фракції «Батьківщина» ОСОБА_3 під назвою «Не сон, а сувора реальність» наступного змісту: «... А також не можна не згадати ще одну політичну бульбашку. Це я про те, як Ви, подейкують, з однієї фірми 15 мільйонів віджимали. Не собі, ні - для міста. Та й не Ви особисто, а командою, під наглядом «вусатої няні» (Вас же ніхто не примушував, не те, що нас, як ви натякаєте, Засанський). Ой, сміху було. Люди хочуть будувати газопровід - зась вам, копієчку женіть. А до речі де гроші? Немає …». Зобовязано ОСОБА_3 та Комунальне підприємство Редакцію газети «Вісник Розділля» не пізніше 2 тижнів з дня набрання судовим рішенням законної сили, спросутвати недостовірну інформацію, шляхом опублікування спростування у газеті «Вісник Розділля» наступного змісту: «Повідомляємо, що поширена інформація у статті депутата Новороздільської міської ради, заступника голови фракції «Батьківщина» ОСОБА_3 під назвою «Не сон, а сувора реальність» наступного змісту: «... А також не можна не згадати ще одну політичну бульбашку. Це я про те, як Ви, подейкують, з однієї фірми 15 мільйонів віджимали. Не собі, ні - для міста. Та й не Ви особисто, а командою, під наглядом «вусатої няні» (Вас же ніхто не примушував, не те, що нас, як ви натякаєте, Засанський). Ой, сміху було. Люди хочуть будувати газопровід - зась вам, копієчку женіть. А до речі де гроші? Немає ...» - є недостовірною». В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права. Просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що він та позивач є депутатами Новороздільської міської ради Львівської області, а отже політичними діячами. Стаття в газеті є результатом дебатів його та ОСОБА_4, зокрема: стаття ОСОБА_4 у випуску газети «Вісник Розділля» №21(1022) «І гроші є, і виконком є, а чи буде дорога?!», заява депутатської фракції «Батьківщина» у випуску газети «Вісник Розділля» №22(1023), стаття ОСОБА_4 у випуску газети «Вісник Розділля» №23(1024) «Дорога буде!!! Віщий сон ОСОБА_4». Усі висловлювання, викладені у статті є критикою позивача, як публічного діяча. Вказує, що Європейський суд з прав людини, зазначив, що свобода вираження поглядів стосується не лише тієї «інформації» чи «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, але й тих, що викликають образу, обурення, неспокій. Стверджує, що ніхто не може бути притягнений до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.ст. 10, 59-61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наведена вище й поширена відповідачами інформація не відповідає дійсності, є недостовірною, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом розглядався спір щодо захисту честі, гідності та ділової репутації позивача, який є депутатом Новороздільської міської ради. Одним з відповідачів є засіб масової інформації, що поширив інформацію у статті іншого відповідача - депутата цієї ж ради. Цю інформацію позивач вважає недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права (честь, гідність та ділову репутацію).

При розгляді справи суд першої інстанції зосередив свою увагу лише на тому, чи відповідає поширена інформація дійсності, пославшись також на те, що позивач має право на захист честі, гідності та ділової репутації.

Разом з тим судом не враховано, що, крім ст. 32 Конституції України, яка гарантує судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї, у ст. 34 Конституції України кожному гарантується також і право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суд при вирішенні справи про захист честі, гідності та ділової репутації повинен забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно зі ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Зазначених положень матеріального права судом враховано не було.

Парламентська ОСОБА_5 Європи у своїй Резолюції від 25 грудня 2008 року № 1165 (1998) вказала, що публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя (п.6).

У рішенні Конституційного Суду України про офіційне тлумачення положення частини першої статті 7 ЦК Української РСР (справа про поширення відомостей) № 1-9/2003 від 10 квітня 2003 року, викладена аналогічна правова позиція: «Проблеми, повязані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства».

Крім того, у ст. ст. 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_6 Європи, указується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У звязку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що немає фактів, які б доводили, що зазначені вище висловлювання в опублікованій статті мотивовані цілеспрямованими діями на приниження честі, гідності та ділової репутації позивача.

Зважаючи на наведене, встановлені обставини, а також те, що судом першої інстанції допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, оскаржуване судове рішення в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову у цій частині.

В решті рішення суду не оскаржується і не переглядається.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 313, ч.2 ст.314, ст.316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 8 лютого 2016 року в частині часткового задоволення позову, - скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

У визнанні недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_4 на повагу до честі та недоторканність ділової репутації інформацію, яка була опублікована у газеті «Вісник Розділля» від 19 червня 2015 року (номер 24) у статті депутата Новороздільської міської ради, заступника голови фракції «Батьківщина» ОСОБА_3 під назвою «Не сон, а сувора реальність» наступного змісту: «... А також не можна не згадати ще одну політичну бульбашку. Це я про те, як Ви, подейкують, з однієї фірми 15 мільйонів віджимали. Не собі, ні - для міста. Та й не Ви особисто, а командою, під наглядом «вусатої няні» (Вас же ніхто не примушував, не те, що нас, як ви натякаєте, Засанський). Ой, сміху було. Люди хочуть будувати газопровід - зась вам, копієчку женіть. А до речі де гроші? Немає …»; зобовязання ОСОБА_3 та Комунальне підприємство Редакцію газети «Вісник Розділля» не пізніше 2 тижнів з дня набрання даним рішенням законної сили, спростувати недостовірну інформацію, шляхом опублікування спростування у газеті «Вісник Розділля» наступного змісту: «Повідомляємо, що поширена інформація у статті депутата Новороздільської міської ради, заступника голови фракції «Батьківщина» ОСОБА_3 під назвою «Не сон, а сувора реальність» наступного змісту: «... А також не можна не згадати ще одну політичну бульбашку. Це я про те, як Ви, подейкують, з однієї фірми 15 мільйонів віджимали. Не собі, ні - для міста. Та й не Ви особисто, а командою, під наглядом «вусатої няні» (Вас же ніхто не примушував, не те, що нас, як ви натякаєте, Засанський). Ой, сміху було. Люди хочуть будувати газопровід - зась вам, копієчку женіть. А до речі де гроші? Немає ...», - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: