АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні частиною будинку, земельною ділянкою, виселення та вселення,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача не чинити перешкод позивачу у здійсненні ним права власності на належне йому майно, яким є 77/100 частини будинковолодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1, у відповідності до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2011, до складу якого входить: передпокій №1-1 площею 8,4 кв.м. вартістю 6 086 грн., кухня №1-4 площею 10,0 кв.м. вартістю 5 811 грн., веранда №2-1 площею 6,5 кв.м. вартістю 4 646 грн., житлова кімната №2-2 площею 10,2 кв.м. вартістю 5 927 грн., житлова кімната №2-3 площею 18,6 кв.м. вартістю 10 808 грн., кухня №2-4 площею 7,5 кв.м. вартістю 5 362 грн., льох під «а-1» площею 13 кв.м. вартістю 2 712 грн., ґанок під «а-1» площею 1,2 кв.м. вартістю 86 грн., козирок під «а-1», в кількості 1 штуки, вартістю 70 грн., погріб «В» площею 49 кв.м. вартістю 2 136 грн., вбиральня «Е» вартістю 1 230 грн., вбиральня «Д» вартістю 626 грн., теплиця «Ж», теплиця «З», свердловина вартістю 7 330 грн., частина споруд №1-3 вартістю 10 731 грн., на загальну суму 66 292 грн.

Справа № 753/15289/15
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3666/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Просив зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 у здійсненні ним права власності на належне йому майно у відповідності до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2011, яким є комора №1-5 площею 4,7 кв.м. вартістю 2731 грн., при встановленні внутрішньої стіни відповідно до додатку №1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №2432/2433 від 30.07.2008, залишивши у власності ОСОБА_2 житлову кімнату 1-3 площею 15,0 кв.м.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод при закладенні (замуруванні) - дверного пройому між кухнею №1-2 (площею 10,85 кв.м.) та передпокоєм №1-1 (площею 8,4 кв.м.). Витрати по встановленню внутрішньої стіни між жилою кімнатою 1-3 та коморою 1-5, закладенню (замуруванню) дверного пройому між кухнею №1-2 та передпокоєм №1-1 покласти на ОСОБА_4 та на ОСОБА_2 в рівних частинах.

Виселити ОСОБА_2 з передпокою №1-1 площею 8,4 кв.м. вартістю 6 086 грн., кухні №1-4 площею 10,0 кв.м. вартістю 5 811 грн., комори №1-5 площею 4,7 кв.м. вартістю 2 731 грн. Вселити ОСОБА_4 у передпокій №1-1 площею 8,4 кв.м. вартістю - 6 086 грн., кухню №1-4 площею 10,0 кв.м. вартістю 5 811 грн., комору №1-5 площею 4,7 кв.м. вартістю 2 731 грн.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою загальною площею 982,81 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 у відповідності до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2011, а саме з межами розподілу земельних ділянок вказаних у висновку судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №2432/2433 від 30.07.2008 та прокладених по лініям:

- з точки 21, розташованої на червоній лінії АДРЕСА_1 па відстані 0,76 м від точки 20, 5.21 м паралельно стіні лівого - поперечного дворового фасаду гаражу + 8 м паралельно стіні правого повздовжнього дворового фасаду гаражу до правої межі земельної ділянки;

- з точки 25, що розташована па лівій межі на відстані 3,32 м від точки 16, 4,96 м перпендикулярно стіні лівого поперечного дворового фасаду гаражу до точки 26, що розташована на відстані 4,21 м від точки 21 лінії розподілу;

- з точки 27, що розташована на лінії розподілу на відстані 2,58 м від точки 25, 12,15 м до точки 28, що розташована на відстані 2,48 м від стіни правого поперечного дворового фасаду житлового будинку, а саме від лінії розподілу житлового буднику, по лінії розподілу житлового будинку, + 2 м від тильної стіни дворового фасаду житлового будинку + 20,98 м до точки 35, що розташована по правій межі земельної ділянки на відстані 18 м від точки 6, встановивши за рахунок ОСОБА_4 паркан, висотою не вище 1 метра.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2015 позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод позивачу у здійсненні ним права власності на належне йому майно, яким є 77/100 частини будинковолодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1, у відповідності до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2011, до складу якого входить: передпокій №1-1 площею 8,4 кв.м. вартістю 6 086 грн., кухня №1-4 площею 10,0 кв.м. вартістю 5 811 грн., веранда №2-1 площею 6,5 кв.м. вартістю 4 646 грн., житлова кімната №2-2 площею 10,2 кв.м. вартістю 5 927 грн., житлова кімната №2-3 площею 18,6 кв.м. вартістю 10 808 грн., кухня №2-4 площею 7,5 кв.м. вартістю 5 362 грн., льох під «а-1» площею 13 кв.м. вартістю 2 712 грн., ґанок під «а-1» площею 1,2 кв.м. вартістю 86 грн., козирок під «а-1», в кількості 1 штуки, вартістю 70 грн., погріб «В» площею 49 кв.м. вартістю 2 136 грн., вбиральня «Е» вартістю 1 230 грн., вбиральня «Д» вартістю 626 грн., теплиця «Ж», теплиця «З», свердловина вартістю 7 330 грн., частина споруд №1-3 вартістю 10 731 грн., на загальну суму 66 292 грн.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 у здійсненні ним права власності на належне йому майно у відповідності до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2011, яким є комора №1-5 площею 4,7 кв.м. вартістю 2 731 грн., при встановленні внутрішньої стіни відповідно до додатку №1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №2432/2433 від 30.07.2008, залишивши у власності ОСОБА_2 житлову кімнату 1-3 площею 15,0 кв.м.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод при закладенні (замуруванні) - дверного пройому між кухнею №1-2 (площею 10,85 кв.м.) та передпокоєм №1-1 (площею 8,4 кв.м.).

Витрати по встановленню внутрішньої стіни між жилою кімнатою 1-3 та коморою 1-5, :закладенню (замуруванню) дверного пройому між кухнею №1-2 та передпокоєм №1-1 покласти на ОСОБА_4 та на ОСОБА_2 в рівних частинах.

Виселено ОСОБА_2 з передпокою №1-1 площею 8,4 кв.м. вартістю 6 086 грн., кухні №1-4 площею 10,0 кв.м. вартістю 5 811 грн., комори №1-5 площею 4,7 кв.м. вартістю 2 731 грн.

Вселено ОСОБА_4 у передпокій №1-1 площею 8,4 кв.м. вартістю - 6 086 грн., кухню №1-4 площею 10,0 кв.м. вартістю 5 811 грн., комору №1-5 площею 4,7 кв.м. вартістю 2 731 грн.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою загальною площею 982,81 кв.м.,яка розташована по АДРЕСА_1 у відповідності до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2011, а саме з межами розподілу земельних ділянок вказаних в висновку судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №2432/2433 від 30.07.2008 та прокладених по лініям:

- з точки 21, розташованої на червоній лінії АДРЕСА_1 па відстані 0,76 м від точки 20, 5,21 м паралельно стіні лівого - поперечного дворового фасаду гаражу + 8 м паралельно стіні правого повздовжнього дворового фасаду гаражу до правої межі земельної ділянки;

- з точки 25, що розташована па лівій межі на відстані 3,32 м від точки 16, 4,96 м перпендикулярно стіні лівого поперечного дворового фасаду гаражу до точки 26, що розташована на відстані 4,21 м від точки 21 лінії розподілу;

- з точки 27, що розташована на лінії розподілу на відстані 2,58 м від точки 25, 12,15 м до точки 28, що розташована на відстані 2,48 м від стіни правого поперечного дворового фасаду житлового будинку, а саме від лінії розподілу житлового буднику, по лінії розподілу житлового будинку, + 2 м від тильної стіни дворового фасаду житлового будинку + 20,98 м до точки 35, що розташована па правій межі земельної ділянки на відстані 18 м від точки 6.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та в поясненнях до неї просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Посилається на порушення судом принципів верховенства права, законності, рівності всіх учасників судового процесу, а також норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що рішення про поділ будинку та виділення в особисту власність позивача 77/100 його часток набрало законної сили 23.03.2016, але суд поклав його в основу свого, яке було винесено 17.12.2015. Також посилається на те, що при розгляді справи по суті суд першої інстанції не врахував, що позивач не оформив належним чином право власності на свою частку у вищевказаному будинку звернувся з відповідним позовом. Вказала, що не має іншого житла й виселення із спірного будинку завдасть істотної шкоди її інтересам. Зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що при розгляді іншої справи експерти КНДІСЕ при проведенні судової будівельно-технічної експертизи, порушили всі будівельні норми, оскільки перебудувати будинок на її думку неможливо.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2011, залишеного ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.05.2012 без змін, не виконує та продовжує користуватися спірним будинком без урахування частки позивача.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено при розгляді справи в суді першої інстанції, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2011, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.05.2012 позовні вимоги ОСОБА_4. до ОСОБА_2 задоволено частково. Поділено житловий будинок АДРЕСА_1. Виділено в натурі ОСОБА_4передпокій №1-1 площею 8,4 кв.м. вартістю 6 086 грн., кухню №1-3 площею 10,0 кв.м. вартістю 5811 грн., комору №1-5 площею 4,7 кв.м. вартістю 2731 грн., веранду № 2-1 площею 6,5 кв.м. вартістю 4646 грн., житлову кімнату №2-2 площею 10,2 кв.м. вартістю 5 927 грн., житлову кімнату №2-3 площею 18,6 кв.м. вартістю 10 808 грн., кухню №2-4 площею 7,5 кв.м. вартістю 5362 грн., льох під «а-1» площею 13 кв.м. вартістю 2712 грн., ґанок під «а-1» площею 1,2 кв.м. вартістю 86 грн., козирок під «а-1» вкількості 1 штуки вартістю 70 грн., погріб «В» площею 49 кв.м. вартістю 2136 грн., вбиральню «Е» вартістю 1230 грн., вбиральню «Д» вартістю 626 грн., теплицю «Ж», теплицю «З», свердловину вартістю 7330 грн., частину споруд № 1-3 вартістю 10731 грн., на загальну суму 66 292 грн., що становить 77/100 частини будинковолодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1. Виділено в натурі ОСОБА_2 кухню №1-2 площею 10,85 кв.м., вартістю 7 862 грн., житлову кімнату № 1-3 площею 15,0 кв.м., вартістю 8717 грн., частину споруд № 1-3 вартістю 2843 грн., на загальну суму 19422 грн., що становить 23/100 частини будинковолодіння,розташованого за адресою АДРЕСА_1. Поділено земельну ділянку загальною площею 1268,14 кв.м, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.Виділено ОСОБА_4 у користування земельну ділянку загальною площею 982,81 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1, що обмежена лініями поділу та існуючими межами, в тому числі частину ділянки загального користування. Виділено ОСОБА_2 у користування земельну ділянку загальною площею 285,33 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1, що обмежена лініями поділу та існуючими межами, в тому числі ділянки загального користування.Межі розподілу земельних ділянок прокладено по лініям: - з точки 21, розташованої на червоній лінії АДРЕСА_1 на відстані 0,76 м від точки 20, 5,21 м паралельно стіні лівого - поперечного дворового фасаду гаражу + 8 м паралельно стіні правого повздовжнього дворового фасаду гаражу до правої межі земельної ділянки; - з точки 25, що розташована па лівій межі на відстані 3,32 м від точки 16, 4,96 м перпендикулярно стіні лівого поперечного дворового фасаду гаражу до точки 26, що розташована на відстані 4,21 м від точки 21 лінії розподілу; - з точки 27, що розташована на лінії розподілу на відстані 2,58 м від точки 25, 12,15 м до точки 28, що розташована на відстані 2,48 м від стіни правого поперечного дворового фасаду житлового будинку, а саме від лінії розподілу житлового буднику, по лінії розподілу житлового будинку, + 2 м від тильної стіни дворового фасаду житлового будинку + 20,98 м до точки 35, що розташована на правій межі земельної ділянки на відстані 18 м від точки 6 (а. с. 5-8, 19-23). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2012 виправлено описку в рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2011, змінено номер вказаної кухні з «1-3» на «1-4», площею 10,0 кв.м. вартістю 5 811 грн. (а. с. 9).

07.08.2012 позивачем у Дарницькому районному суді м. Києва були отримані два виконавчі листи про виділення у користування земельної ділянки та про виділення в натурі 77/100 частин будинковолодіння, за адресою - АДРЕСА_1 та направлені до ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва (а. с. 25, 28). Постановами ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва від 13.08.2012 позивачу було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження у зв'язку із тим, що виконавчий документ пред'явлено не за підвідомчістю виконання рішення, так як до компетенції ВДВС не відноситься виділення у користування земельних ділянок та виділення в натурі частини будинку (а. с. 27). Враховуючи, що відповідач вищевказане рішення суду першої інстанції не виконує, продовжує користуватися спірним житловим приміщенням, перешкоджає позивачу повноцінно володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, не хоче сама, та не дає можливості позивачу, встановити внутрішню стінку в кімнаті 1-3 у відповідності до рішення суду, тому останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2011, яке набрало законної сили між сторонами поділено житловий будинок АДРЕСА_1 та виділено в натурі ОСОБА_4 частину домоволодіння. Поділено земельну ділянку загальною площею 1268,14 кв.м, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та виділено ОСОБА_4 у користування земельну ділянку загальною площею 982,81 кв.м.

Таким чином, у встановленому законом порядку позивач отримав право володіти відповідним нерухомим майном та земельною ділянко.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідач продовжує користуватися майном позивача, відмовляється звільнити вищевказані приміщення, перешкоджає повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Не хоче сама та не дає можливості позивачу встановити внутрішню стінку в кімнаті № 1-3 у відповідності до рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог правильними.

На думку колегії суддів є безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що гараж та погріб, які розташовані на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 не були включені до складу спадкового майна, тому вони є неподільними, оскільки згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Посилання ОСОБА_2 на те, що вона не має іншого житла й виселення із спірного будинку завдасть істотної шкоди її інтересам, також не є підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки оскаржуваним рішенням відповідача не виселяють зі спірного будинку, а лише зобов'язують звільнити ті приміщення, які належать позивачу на праві власності.

Також є недоведеними посилання ОСОБА_2 про те, що розпорядження від 25.01.1993 про закріплення за ОСОБА_4 77/100 будинку за АДРЕСА_1 є неправомірним, оскільки його таким у встановленому законом порядку не визнано.

Доводи апеляційної скарги про те, що експерти КНДІСЕ при проведенні судової будівельно-технічної експертизи, порушили всі будівельні норми, оскільки перебудувати будинок неможливо, на що не звернув уваги суд, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, оскільки така експертиза була проведена при розгляді іншої справи, рішення по якій набрало законної сили, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач не оформив належним чином право власності на 77/100 спірного будинку та передчасно звернувся з відповідним позовом, спростовуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2014, в зв'язку з чим також є безпідставними.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК Україниапеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк