У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_5, за касаційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві) Григорян О.Г. звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_5, у якому зазначала, що на виконанні у ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-135/11, виданий 03 грудня 2012 року Голосіївський районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 027 187,46 доларів США, що станом на 05 липня 2011 року еквівалентно 8 188 200 грн 92 коп., а також 1 700 грн судового збору та 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Постановою державного виконавця від 18 січня 2013 року про відкриття виконавчого провадження боржнику надано семиденний термін для самостійного виконання рішення, проте боржником зазначене рішення не виконано.

28 січня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання зазначеного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження відносно ОСОБА_5 на загальну суму стягнення 21 708 548 грн 03 коп.

14 жовтня 2014 року державним виконавцем направлено на адресу боржника вимогу, якою зобов'язано забезпечити державному виконавцю вільний доступ до квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5, для проведення опису майна.

Зазначена вимога отримана боржником, проте опис майна проведено не було, оскільки боржник не відчинив державному виконавцю двері квартири.

Державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві ГригорянО.Г. просила задовольнити подання про примусове проникнення до житла боржника з метою подальшого проведення виконавчих дій.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року у задоволенні подання державного виконавця відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року скасовано, подання державного виконавця задоволено. Надано дозвіл державному виконавцю ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Григорян О.Г. на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1.

У касаційних скаргах ОСОБА_5, ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скаргах, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги не можуть бути задоволені з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що на виконанні у ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-135/11, виданий 03 грудня 2012 року Голосіївський районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 027 187,46 доларів США, що станом на 05 липня 2011 року еквівалентно 8 188 200 грн 92 коп., а також 1 700 грн судового збору та 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а. с. 6).

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Григорян О.Г. від 18 січня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа (а. с. 7).

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Григорян О.Г. від 28 січня 2013 року приєднано зазначене виконавче провадження № 36000693 до зведеного виконавчого провадження № 32686273, яке веде ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві (а. с. 8).

Згідно з довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 19 грудня 2011 року № 56389 (И-2011) квартира АДРЕСА_1 на праві власності на належить ОСОБА_5 (а. с. 5). Зазначена квартира перебуває в іпотеці ПАТ «ВТБ Банк» на підставі договору іпотеки від 27 грудня 2007 року (а. с. 9).

14 жовтня 2014 року державним виконавцем направлено на адресу ОСОБА_5 вимогу, якою зобов'язано забезпечити державному виконавцю 21 жовтня 2014 року вільний доступ до квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5, для проведення опису майна (а. с. 10). Зазначене повідомлення отримано уповноваженою особою 17 жовтня 2014 року (а. с. 10, зворот).

Згідно з актом державного виконавця від 21 жовтня 2014 року вимогу державного виконавця боржником не виконано, опис майна не проведено, у зв'язку з тим, що мешканці квартири АДРЕСА_1 не відчинили двері (а. с. 11).

23 січня 2015 року державним виконавцем направлено на адресу ОСОБА_5 вимогу, якою зобов'язано забезпечити державному виконавцю 05 лютого 2015 року вільний доступ до квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5, для проведення опису майна (а. с. 12). Зазначене повідомлення отримано уповноваженою особою 26 січня 2015 року (а. с. 13, зворот).

Згідно з актом державного виконавця від 05 лютого 2015 року вимогу державного виконавця боржником не виконано, опис майна не проведено, у зв'язку з тим, що мешканці квартири АДРЕСА_1 не відчинили двері (а. с. 14).

05 лютого 2015 року державним виконавцем направлено на адресу ОСОБА_5 вимогу, якою зобов'язано забезпечити державному виконавцю 13 лютого 2015 року вільний доступ до квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5, для проведення опису майна (а. с. 15). Зазначене повідомлення отримано уповноваженою особою 10 лютого 2015 року (а. с. 16)

Згідно з актом державного виконавця від 13 лютого 2015 року вимогу державного виконавця боржником не виконано, опис майна не проведено, у зв'язку з тим, що мешканці квартири АДРЕСА_1 не відчинили двері (а. с. 17).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) − це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов'язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

При цьому державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника − фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Апеляційний суд обґрунтовано задовольнив подання державного виконавця відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, ст. ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки дії боржника призводять до тривалого невиконання виконавчого документа, уповноваженою особою відділення поштового зв'язку вручено вимоги державного виконавця представникам боржника за довіреністю, і підтверджено факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до житлового приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна.

Доводи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про те, що квартира, до якої дозволено примусове входження, не є житлом ОСОБА_5 та не перебуває у її володінні, і єдиною особою, яка користується вказаною квартирою є інша особа - ОСОБА_6, яка до участі у справі та у виконавчому провадженні не залучалась спростовуються доданою ОСОБА_5 до касаційної скарги довідкою Житлово-експлуатаційної контори від 11 листопада 2011 року № 114, згідно з якою ОСОБА_5 є єдиним власником зазначеної квартири. Мати ОСОБА_5 - ОСОБА_6 тільки проживає у квартирі.

Інші доводи касаційних скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги відхилити, а ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М., Гвоздик П.О., Іваненко Ю.Г.,