Справа №173/321/16-ц
Провадження №2/173/320/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Державної нотаріальної контори про визнання права власності на майно в порядку спадкування. До початку розгляду справи по суті на підставі ухвали суду 22 березня 2016 року за клопотанням позивача було замінено відповідача ОСОБА_4 державну нотаріальну контору на належного відповідача ОСОБА_4 міську раду. В обґрунтування позовної заяви (з урахуванням уточненої позовної заяви) (а.с.35-36), позивач посилається на те, що 28 липня 2015 року померла її мати ОСОБА_5. На день її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами та земельна ділянка, розташовані за адресою: пров. Щорса Перший, 13/1 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. Право власності на зазначене майно ОСОБА_5 набула на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду від 16 квітня 2014 року. за життя ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: пров.Щорса Перший 13/1 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, зареєструвала право власності на це майно. Зареєструвати право власності на земельну ділянку, на якій розташовано будинок ОСОБА_5 за життя не встигла. У звязку з чим 21 лютого 2016 року державний нотаріус ОСОБА_4 державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну ділянку, свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок позивач отримала та зареєструвала право власності на нього. На підставі вищевикладеного ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 284, 5 кв.м. за адресою: пров. Щорса Перший, 13/1 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні законний представник позивача позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору дарування від 20 січня 2012 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,0671 га,що знаходиться за адресою: пров.Перший Щорса, 13 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області для обслуговування житлового будинку (а.с.10). 8 вересня 2012 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, у звязку з чим змінила прізвище на «Єгорова», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.27). Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2014 року в порядку поділу майна ОСОБА_7 було виділено в натурі земельну ділянку площею 284 кв.м., що розташована за адресою: пров. Перший Щорса, 13 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. Рішення суду набрало законної сили 8 вересня 2014 року (а.с.17-19).

28 липня 2015 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9).

Після її смерті до нотаріуса звернулася неповнолітня ОСОБА_3 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, в тому числі на земельну ділянку. Проте нотаріус відмовила ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну ділянку за адресою: пров.Перший Щорса, 13 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, після смерті ОСОБА_5 у звязку з тим, що за життя померла не встигла зареєструвати право власності на земельну ділянку (а.с.8).

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України прамо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відсутність державної реєстрації права власності на земельну ділянку не є підставою для припинення права власності відповідно до ст. 346 Цивільн6ого кодексу України та ст. 140 Земельного кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 за життя правомірно набула право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 284, 5 кв.м. за адресою: пров.Щорса Перший, 13/1 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області на підставі договору дарування та рішення суду про виділення земельної ділянки в натурі. Право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 не зареєструвала, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 53144037 від 12 лютого 2016 року (а.с.87-88).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла її донька, ОСОБА_3, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою (а.с.58). Спадкоємці, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 звернулися до нотаріуса із заявами про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3 (а.с.61,63). Інші спадкоємці за законом або заповітом до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину не зверталися. Непрацездатних, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців, а також спадкоємців, дієздатність яких обмежена, після смерті ОСОБА_5 судом не встановлено.

Оскільки судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_5 мала у власності земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 284, 5 кв.м. за адресою: пров.Щорса Перший, 13/1 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, проте не зареєструвала право власності на неї у встановленому законом порядку, ОСОБА_3 прийняла спадщину, суд вважає, що до позивача перейшло право власності на вказану земельну ділянку,

Окрім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_3 набула право власності на житловий будинок за цією ж адресою, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (а.с.20) та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 лютого 2016 року (а.с.23). Відповідно до довідки виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 12 лютого 2016 року земельна ділянка за адресою пров.Щорса Перший, 13 використовується для обслуговування житлового будинку (а.с.80).

Згідно з ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, до ОСОБА_3, як спадкоємця житлового будинку, перейшло право власності на земельну ділянку, під цим будинком та для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на якій вони розміщені.

Згідно з рішенням ОСОБА_4 міської ради від 25 лютого 2016 року № 62-4/VІІ пров.Щорса Перший було перейменовано на пров.Андріївський.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_9 Олегівни до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (ін..н., ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: пр..Кірова, 83, м. Дніпропетровськ) право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 284, 5 кв.м. за адресою: пров.Андріївський (пров.Щорса Перший), 131/1 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко