18.04.2016 Справа № 756/9014/14-ц
Унікальний № 756/9014/14-ц
Провадження № 2/756/1090/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«18» квітня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Белоконної І.В.,

при секретарях Клімковської Х.І., Мушкетик І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 2 646,41 доларів США, що за курсом 11.77 відповідно до розпорядження НБУ від 30.05.2014 року складає 31 148,21 грн. та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15.02.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,2% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв'язку з чим станом на 30.05.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 31148,21 грн.

Представник позивача позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 07.06.2014 року підтримав в повному обсязі, доповнень або уточнень суду не надав.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень посилався на практику Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, згідно з якою із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким є й судовий наказ, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків.

Крім того, представник зазначав про пропуск позивачем строків позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до укладеного договору №б/н від 15.02.2008 року ОСОБА_1 15.02.2008 року отримав кредит у розмірі 2000,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,2% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Копії умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до п. 6.5 умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.6.6 умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.8.6 умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Після укладення договору, відповідач своїх зобов'язань за вказаним договором не виконав, погашення заборгованості по сплаті суми кредиту та нарахованих процентів в повному обсязі не здійснив.

Згідно розрахунків наданих позивачем, станом на 30.05.2014 року загальна заборгованість відповідача становить 4 617,82 доларів США., з яких:

1 599,20 доларів США - заборгованість за кредитом;

2 348,37 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

467,77 доларів США - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом;

42,48 доларів США - штраф (фіксована частина);

124,00 доларів США - штраф (процентна ставка).

Зазначена сума заборгованості має бути зменшена на 1935,41 доларів США, які було вирішено стягнути з відповідача згідно судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2010 року.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість відповідача станом на 30.05.2014 року становить 2 646,41 доларів США.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Однак, при цьому суд приходить до висновку щодо пропуску позивачем позовної давності щодо частини зазначених вимог виходячи з наступного.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, її розраховано з 22.02.2008 року по 30.05.2014 року, тобто більше ніж за 6 років. При цьому позовну заяву подано 01.07.2014 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Таким чином, оскільки позов подано 01.07.2014 року, позовна давність щодо стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих і не сплачених до 01.07.2011 року - пропущена.

Як вбачається з наданого банком розрахунку, заборгованість по процентам наростаючим підсумком станом на 30.06.2011 року становить 1134,23 дол. США.

Відносно вимог щодо стягнення пені, нарахованої і не сплаченої до 01.07.2013 року, суд також приходить до висновку про пропуск позивачем позовної давності щодо цих вимог. Станом на 30.06.2013 року, згідно наданого банком розрахунку, розмір такої заборгованості становить 291,68 дол. США.

Позовна давність щодо слати штрафу в розмірі 42,48 дол. США (фіксована частина) та 124,00 дол. США (відсоток від суми) а всього 166,48 дол. США - також є пропущеною.

Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску позовної давності.

За таких обставин суд погоджується з доводами відповідача щодо пропуску позивачем позовної давності на загальну суму 1592,39 доларів США.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначено у частинах 3, 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому суд критично розцінює посилання відповідача на практику Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, оскільки як на підтвердження такої практики відповідач надав ухвали, яким скасовувались рішення судів попередніх інстанцій з передачею справ на новий судовий розгляд. Вказане виключає можливість посилання на вказані судові рішення як приклад застосування норм матеріального права, оскільки вказані рішення не є остаточними по справах.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості, яка складає різницю між загальною сумою позовних вимог, заявлених позивачем (2 646,41 доларів США) та позовними вимогами, щодо яких сплила позовна давність (1592,39 доларів США) і становить 1 054,02 долари США.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, оскільки у позовній заяві позивачем ставиться питання про стягнення заборгованості за доларовим кредитом за курсом 11.77 грн./ 1 долар США, а будь-яких уточнень та доповнень до позовної заяви позивачем не подавалося, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 12 405, 82 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково - з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 123,97 грн.

Враховуючи вище наведене, та керуючись ст.ст. 525, 526, 527, 530, 536, 611, 625, 1048, 1049, 1050 та 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60,212, 213 та 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» ( ; МФО №305299, рахунок № 3111) суму боргу у розмірі 1 054,02 долари США, що за курсом 11.77 грн./ 1 долар США складає 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п'ять) гривень 82 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» ( ; МФО №305299, рахунок №0001) судові витрати в розмірі 123 (сто двадцять три) гривні 97 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Белоконна