АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кахраманова Р.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «ПриватБанк» та просив визнати неправомірною відмову банку у видачі вкладу, стягнути з відповідача 1 180 дол. США, у тому числі 1 000 дол. США суми вкладу та 180 дол. США нарахованих відсотків.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 1 180 дол. США та судовий збір у сумі 487,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що позивачем не було надано оригінали документів та на окупованій території АРК (м. Судак, де укладено договір) органи країни-окупанта здійснює виплати вкладникам банку за рахунок майна відповідача.

Справа №761/1099/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/12823/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази, на підтвердження виконання відповідачем умови договору щодо повернення грошових коштів та нарахованих процентів, а позовні вимоги в частині визнання дій банку неправомірними не відповідають положенням ст. 16 ЦК України.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірною відмову банку у видачі вкладу не оскаржувалось, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядається.

З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Приватбанк» було укладено договір № SAMDN2013 за умовами якого позивач розмістив у відповідача грошові кошти у розмірі 1 000 доларів США на термін 185 днів до 22.01.2014, зі сплатою 7,5% річних. Договір був складений у відділенні Банку №60 м. Судак АРК (а. с. 17). Дана сума коштів була призначена для тестя позивача на пам'ятник, який проживав з 50-х років в м. Судак. На запит позивача до головного офісу «Приватбанку» у м. Дніпропетровську від 19.11.2014 з вимогою повернення вкладу, оскільки АРК було відмовлено, обґрунтовуючи, що ОСОБА_1 є громадянином України (а. с. 10). Відповіддю Банку від 12.12.2014 повідомлено, що відповідно до Постанови НБУ №260 від 06.05.2014, «Приватбанк» припинив свою діяльність в Криму, а позивачу пропонували реструктуризувати свій внесок, але останній відмовився (а. с. 11-12). 21.12.2014 ОСОБА_1 знову направив до головного офісу «Приватбанку» повідомлення про розірвання депозитного договору та повернення вкладу, на яке 05.02.2015 надано відповідь про неможливість видати грошові кошти з депозитного вкладу SAMDN 2013, що був оформлений на території АР Крим, оскільки відсутня можливість здійснювати НБУ банківське регулювання і нагляд, валютний контроль та державний фінансовий моніторинг за діяльністю банків та їх підрозділів, розташованих на території АРК та м. Севастополя (а. с. 15-16). Позивач, вважаючи дії Банку щодо неповернення вкладу незаконними та необґрунтованими, а тому звернувся із відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК Українивизначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ст. 1061 ЦК Українибанк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з ч. 1ст. 629 ЦК Українидоговір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 524,533,625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що грошовими зобов'язаннями законодавець визначає такі правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2003 за № 1256/8577 (далі - Положення).

Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку.

Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України. (п. 1.2. Положення).

У пункті 1.6. Положення передбачено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

На підставі викладеного з урахування того, що депозит позивача був в іноземній валюті, колегія суддів вважає, що саме в цій валюті і підлягав поверненню депозит позивача.

Враховуючи вищезгадані обставини та те, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що відповідач в установлений строк не повернув позивачу суму банківського вкладу, дія якого на час подання позовної заяви закінчилась, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не було надано оригінали документів, не може бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, оскільки при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції позивачем був наданий суду для огляду вказаний оригінал договору банківського вкладу.

Доводи апеляційної скарги про те, що на окупованій території АРК (м. Судак, де укладено договір) органи країни-окупанта здійснює виплати вкладникам банку за рахунок майна відповідача не знайшло свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, оскільки позивач постійно проживає та зареєстрований у м. Києві.

Відповідачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК Українине надано докази на спростування факту існування вищезгаданого банківського договору та доказів на підтвердження виплати вкладу позивачу суми за останнім.

В зв'язку з наведеними обставинами, колегія суддів вважає, що вищезгаданий довід апелянта висновків суду не спростовує.

Таким чином, враховуючи вище викладене, вимоги апелянта є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції, а тому не заслуговують на увагу.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк