АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Левенця Б.Б., Рубан С.М.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту того, що вимушене переселення заявника у серпні 2014 року з окупованої території Донецької області, Україна, відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області, Україна.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2016 відмовлено у відкритті провадження у справі за вищевказаною заявою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі. Посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, постановленої з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що приймаючи таке рішення, суд першої інстанції безпідставно визначив, що вказане питання підлягає розгляду в порядку позовного провадження .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів повністю погодитись не може, враховуючи наступне.

Справа № 752/6367/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8963/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України вказано, що у заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 3 передбачено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Зі змісту заяви ОСОБА_2вбачається, що він звернувся до суду про встановлення факту того, що вимушене переселення заявника у серпні 2014 року з окупованої території Донецької області, Україна, відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області, Україна.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що особа, яка звернулася до суду з відповідною заяву, просить встановити факт вимушеного його переселення з окупованої території Донецької області.

Представник заявника при розгляді справи в суді апеляційної інстанції пояснив, що будь-яких вимог щодо стягнення компенсації внаслідок такого переїзду заявник не заявляв.

На вищевикладене, суд першої інстанції уваги не звернув, не з'ясував дане питання в судовому засіданні, у зв'язку з чим дійшовши передчасного висновку щодо відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції, що при вирішенні вказаного питання він поверхнево вивчив текст вищезгаданої заяви, оскільки, відмовляючи у відкритті провадження, зазначив, що заявником є жінка, разом з тим матеріали справи свідчать про те, що заявник є особою чоловічої статі.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції в зв'язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню

Керуючись ст.ст.303,304,п.3ч.1 ст. 312,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року скасувати , а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Б.Б. Левенець

С.М.Рубан