Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/5167/16-ц
Провадження № 2/644/2128/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

При секретарі Ілові А.В.,

За участю позивача ОСОБА_1,

Представника позивача ОСОБА_2,

Відповідача ОСОБА_3,

Відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на 1/6 частку квартири в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем 21.06.2016 року подано до суду відповідний позов. В обґрунтування позову зазначено, що їй, її матері ОСОБА_7, її батькові ОСОБА_8 та її дітям ОСОБА_6, ОСОБА_4, та її чоловіку ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.07.1994 року, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. Після смерті батька, що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року вона успадкувала 1/6 частку квартири, про що отримала відповідне свідоцтво та зареєструвала його у відповідному реєстрі. Квартира є двокімнатною, загальною площею 43,6 кв.м., житловою - 28,5 кв.м.. Її мати ОСОБА_7 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1 року, заповіту після смерті не залишала, протягом 6 місячного строку після смерті матері про прийняття спадщини чи відмову від спадщини ніхто не звертався, натомість, вона як спадкоємець першої черги фактично прийняла спадщину, вступила в управління та володіння майном. На момент смерті матері вона була співвласником квартири, приймала участь у здійсненні комунальних платежів, регулярно дбала про спадкове майно, прибирала в квартирі, фарбувала вікна. Після смерті батька вона звернулась до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, як після смерті батька так і після смерті матері, але свідоцтво було їй видано лише після смерті батька, оскільки на момент смерті матері вона не була зареєстрована у квартирі, та відсутні дані про фактичне прийняття спадщини. Тому вона змушена звернутись до суду та просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити. Позивач посилалась на те, що квартира є приватизованою на їх родину, її батьків, чоловіка та двох синів. В 1997 році вона переїхала та мешкала по вулиці Родниковій. В 2000 році померла мати, після її смерті вона фактично прийняла спадщину у вигляді 1/6 частки квартири, опікувалась майном, сплачувала комунальні послуги, в травні 2000 року проводила ремонт в квартирі. На той момент в квартирі проживали її батько та син ОСОБА_6, вони не подавали будь-яких заяв про прийняття спадщини. Батько помер в 2015 році. Вона є єдиною донькою, інших спадкоємців немає. Не має можливості оформити свої спадкові права на 1/6 частку квартири, оскільки на момент смерті матері не була зареєстрована в квартирі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 проти позову не заперечував, пояснив, що позивач його мати, після смерті бабусі вона дбала про квартиру, робила там ремонт, допомагав матері. Відповідач ОСОБА_3 проти позову також не заперечував, пояснив, що позивач його дружина, дійсно з 1997 року не проживали в квартирі, але після смерті матері дружина проводила в квартирі ремонт, фарбувала вікна, сплачувала за комунальні послуги, користувалась речами матері, також в квартирі знаходились і її речі. Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, подав суду електронною поштою заяву, просив розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечував.

Суд, вислухавши доводи сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України(далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.524 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 525, 526, 527, 529 Цивільного кодексу Української РСР визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_5, народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року, батьками позивача є ОСОБА_8 та ОСОБА_7, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с.10).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що позивач ОСОБА_5, 17 лютого 1980 року уклала шлюб із ОСОБА_10, актовий запис №211 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, змінила прізвище з «ОСОБА_5» та «ОСОБА_5». (а.с.22-24)

Відповідач у справі ОСОБА_6, народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, батьками відповідача є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (позивач у справі), про що свідчить копія свідоцтва про народження(а.с.11).

04.01.1986 року позивач ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_3, актовий запис №20 Дзержинським відділом РАЦСу м.Харкова, змінила прізвище після шлюбу з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5», про що свідчить копія свідоцтва про укладання шлюбу (а.с.15).

ОСОБА_4, народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року, батьками відповідача є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивач у справі), про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.12).

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивач ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_5, ОСОБА_5), відповідачі ОСОБА_6 (син позивача), ОСОБА_4 (син позивача), ОСОБА_3 (чоловік позивача), а також батьки позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_7 13 липня 1994 року отримали свідоцтво про право власності на житло - квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, на праві спільної сумісної власності. Загальна площа квартири становила 43,6 кв.м., про що свідчить копія свідоцтва. Право власності зареєстровано в реєстрову книгу за №П-7-4968 від 22.07.1994 року (а.с.14).

Відповідно до довідки КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації від 16.05.2016 року №3161 право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_5, ОСОБА_5), ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_7, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи відсутні обмеження/обтяження об'єкту нерухомості. Згідно до інформаційної довідки про технічний стан об'єкту нерухомого майна вбачається, що було проведено обстеження на місці 19.05.2016 року та встановлено, що квартира дійсно відповідає наявним в матеріалах справи технічним характеристикам, дані про будування/перепланування або реконструкцію відсутні. (а.с.19-20).

Згідно до рішення 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про перейменування об'єктів топоніміки міста Харкова» від 20.11.2015 року проспект Косіора перейменовано на проспект Олександрівський.

Відповідно до звіту про вартість майна, вартість квартири складає 256540 гривень (а.с.26-39).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8).

Тобто, судом встановлено, що ОСОБА_7 померла в 2000 році, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця АДРЕСА_1, позивач у справі є донькою померлої, є спадкоємцем першої черги.

Відповідно до вимог ст.548 Цивільного кодексу Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з відповіді Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 09.06.2016 року за №3170/01-16 позивач звернулась до нотконтори з метою прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7. Із змісту відповіді вбачається, що після смерті ОСОБА_7 до нотаріальної контори ніхто із заявами не звертався, спадкодавець заповітів не залишила, до складу спадщини входить частка квартири АДРЕСА_1. Але у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування на частку квартири їй було відмовлено, оскільки згідно до довідки №24883/2/07-05 від 03.12.2015 року, що була видана КП «Жилкомсервіс» на день смерті спадкодавця ОСОБА_7, ОСОБА_5 не була зареєстрована в спадковій квартирі та не подавала заяву про прийняття спадщини. Їй було рекомендовано звернутись до суду із позовом про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем або про визнання права власності на частку в порядку спадкування, про що свідчить копія відповіді (а.с.15). Відсутність заповітів також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.18).

Відповідачем ОСОБА_6 подано до Четвертої Харківської Державної нотаріальної контори заяву, із змісту якої вбачається, що будь-яка угода про визначення ідеальних часток в спільному майні між співвласниками не укладалось, довів до відома, що зазначеною квартирою він користувався сумісно із померлим ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, володів в рівних частках кожний по 1/6. (а.с.25).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомості вбачається, що 1/6 частка двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер НОМЕР_1 виданий 07.06.2016 року Четвертою Харківською державною Нотаріальної конторою (а.с.16-17). Право власності оформлено позивачем в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_8.

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» від 03.12.2015 року вбачається, що на момент смерті ОСОБА_7 в квартирі були зареєстровані ОСОБА_8, її чоловік, ОСОБА_6, онук. (а.с.21).

Досліджені в судовому засіданні письмові докази також були підтверджені показами свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона знає позивача, є племінницею першого чоловіка позивачки ОСОБА_10. Після смерті матері ОСОБА_7 допомагала позивачці проводити ремонт в квартирі, фарбували вікна, підтвердила, що позивачка практично прийняла спадщину після смерті матері та приймала участь в її утриманні. Свідок ОСОБА_15, пояснив, що є другом сина позивачки, також підтвердив, що позивачка приймала участь в утриманні спадкового майна, допомагав прибирати квартиру, бачив, як позивачка робила ремонт.

Тобто, судом встановлено, що позивач у справі відповідно до вимог ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, як спадкоємець першої черги, у визначений законом строк, фактично прийняла спадщину у вигляді 1/6 частки квартири, після смерті матері ОСОБА_7, інших заяв про прийняття спадщини не надходило, інших спадкоємців немає, факт прийняла спадщини підтвердили, як члени родини позивача, так і свідки.

Враховуючи наведене, оскільки позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права не інакше, як в судовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, обставини викладені в позові були доведені та позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549 ЦК Української РСР (1963 року), ст.ст. 10, 11, 15, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті її матері ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частку квартири, що розташована за адресою проспект Олександрівський (Косіора)АДРЕСА_1 в м.Харкові, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Повний текст рішення виготовлений 26.07.2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачi апеляцiйной скарги.

Головуючий : суддя Бугера О.В.