Справа № 747/216/16-ц
Провадження № 2/747/90/16
РІШЕННЯ
іменем України
05.07.2016 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

за участю секретаря Зірки В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ НАСК «Оранта» про стягнення майнової шкоди та шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, заподіяної кримінальним правопорушенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом. В обгрунтування позову зазначає, що вироком Талалаївського районного суду від 25.09.2014 року ОСОБА_2 було засуджено за ч.2 ст. 286 КК України за спричинення їй 19 травня 2013 року тілесних ушкоджень у вигляді відкритого перелому обох кісток нижньої третини правої гомілки, які згідно висновку експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя шляхом наїзду на неї керованим ним автомобілем ВАЗ 211040. Як було встановлено в ході розгляду кримінальної справи цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» згідно страхового полісу № АС /1182971 зі строком дії до 19.03.2014 року, із лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн. Таким чином, страховий випадок настав в період дії договору. Позивач вважає, що відповідач ПАТ НАСК «Оранта» - в силу закону несе цивільну відповідальність в межах страхової суми за шкоду, завдану злочинними діями водія ОСОБА_2 , який керував забезпеченим транспортним засобом, і термін дії договору страхування на момент ДТП ще не скінчився.

Враховуючи те, що страховий випадок виник під час дії страхового договору, а також з врахуванням норм законодавства матеріальна шкода повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача в межах ліміту відповідальності. Вироком Талалаївського районного суду від 25.09.201 з ОСОБА_2 та ВАТ НАСК «Оранта» було стягнуто кошти на користь потерпілої ОСОБА_1 . Але після винесення вироку суду лікування потерпілої позивача ОСОБА_1 продовжується, вона перенесла за цей час оперативне втручання, додатково витратила кошти на придбання ліків, металоконструкцій для гомілки, на проїзд до обласної лікарні, які не були стягнуті з відповідача на час постановлення вироку суду, бо цих витрат вона ще несла на час постановлення вироку. Усього на лікування та придбання призначених ліків після винесення вироку позивач понесла витрати в сумі 26 492 грн. 50 коп., які просить стягнути з відповідача.

Крім того, відповідно до висновку Чернігівської травматологічної міжрайонної МСЕК від 12.02.2016 року з 01 лютого 2016 року позивачу ОСОБА_1 визначена безтерміново третя група інвалідності із зазначенням захворювання з ураженням ОРА при ДТП на підставі огляду МСЕК № 306 від 12.02.2016 року. Згідно положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП у разі встановлення третьої групи інвалідності становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на дату настання страхового випадку. На час ДТП мінімальна заробітна плата складала 1218 грн., тому позивач просить суд стягнути з відповідача шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності в сумі 14 616 грн. Також ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1929 грн. 20 коп. відповідно до укладеного договору з адвокатом.

Відповідач ПАТ НАСК Оранта» - позов ОСОБА_1 не визнали, надали заперечення на позовну заяву, в якому просять суд відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування своїх заперечень зазначають, що ДТП відбулось 19 травня 2013 року, і станом на момент розгляду справи в суді пройшов встановлений законодавством трирічний термін позовної давності. Крім того, ОСОБА_1 не зверталась до страхової компанії у порядку, встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент ДТП та дії договору обов`язкового страхування), який передбачає чіткий алгоритм дій потерпілого для отримання відповідних сум страхового відшкодування, тобто позивач повинна була виконати необхідну процедуру для реалізації свого права на отримання регламентної виплати. Також відповідачем у запереченні зазначається, що позивач ОСОБА_1 з лікарськими призначеннями, виписними епікризами, програмами реабілітації, фіскальними чеками на придбання лікарських препаратів до страхової компанії не зверталась, то їхній аналіз не проводив кваліфікований спеціаліст лікар обізнаний в медицині, а тому на даний час не має можливості встановити, чи співпадають чеки на придбання лікарських препаратів, надані позивачем із виписними епікризами та зазначеними в них лікарськими призначеннями та препаратами, тому витрати на лікування, понесені позивачем, в сумі 26 492 грн. 50 коп., на думку відповідача, належним чином не обґрунтовані, і тому задоволенню не підлягають.

У судових засіданнях по справі позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позов підтримували і просили задовольнити, поскільки позивач зверталась до страхової компанії в грудні 2014 року, і їй надіслали відповідь про те, що для виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 необхідно надати виконавчий лист, виданий виконавчою службою щодо стягнення з НАСК «Оранта» суми матеріальної та моральної шкоди. Але згідно діючого законодавства виконавчі листи видаються судом, а не виконавчою службою, і в позові зовсім не йдеться про відшкодування моральної шкоди. Отже відповідач обізнаний про страховий випадок і посилання на те, що позивач до цього часу не зверталась до них за виплатою страхового відшкодування, не відповідає дійсності. Враховуючи дану обставину, трирічний строк позовної давності позивачем не пропущений. Беручи до уваги характер травми, отриманий позивачем при ДТП, вона не мала можливості отримувати кваліфіковану медичну допомогу в Талалаївській районній лікарні, тому змушена була звертатись в обласну лікарню в м. Чернігів, витрачала кошти на дорогу до обласної лікарні та назад додому. Всі медичні призначення та витрати на медикаменти, лікування та операції підтверджені чеками. Крім того, у відповідності до вимог законодавства, відповідач повинен виплатити позивачу шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності в сумі 14 616 грн., поскільки в результаті ДТП позивач ОСОБА_1 стала інвалідом третьої групи безстроково, і її інвалідність пов`язана із ДТП, лікування до цього часу не закінчилось. Також позивач просить суд стягнути з відповідача і витрати на правову допомогу в сумі 1929 грн.

У судове засідання після перерви позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять задовольнити.

Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ПАТ НАСК «Оранта» - в судове засідання по справі не зявився, про день і час розгляду справи після перерви були повідомлені належним чином, у матеріалах справи є поштова розписка про вручення відповідачу судової повістки на 05.07.2016 року на 10.00 год. (а.с. 71); клопотання про відкладення розгляду справи суду не надали, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Талалаївського районного суду від 25 вересня 2014 року ОСОБА_2 був засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 роки. Злочин було вчинено 19 травня 2013 року, коли ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 211040, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Перемоги в смт. Талалаївка з швидкістю, яка перевищувала 60 км / год. в порушення вимог п. 12.4 ПДР України та скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 , яка результаті зіткнення отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток нижньої третини правої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. (а.с.33-39). В ході судового розгляду до участі у даному кримінальному провадженні у якості співвідповідача за цивільним позовом потерпілої було залучено ВАТ НАСК «Оранта», поскільки цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» згідно страхового полісу № АС /1182971 із строком дії до 19.03.2014 року. Із ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 згідно вироку суду було стягнуто 7607 грн. 28 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 19 листопада 2014 року даний вирок суду було змінено в частині вирішення цивільного позову. Із ВАТ НАСК «Оранта» стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_1 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної травмуванням в ДТП (а.с.41-46).

Судом встановлені наступні правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Розуміння вказаної норми процесуального закону наведено в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», де зазначено, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При чому зазначені норми не встановлюють презумпції доведеності позиції ні позивача, ні відповідача, що означає, що кожен з них має довести перед судом переконливість своєї позиції в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до даних положень зазначений вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду при вирішення позову є обов`язковими в частині встановлення обставини ДТП та відповідальності НАСК «Оранта».

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а ст. 57 ЦПК що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи, і ці дані встановлюються на підставі (зокрема) пояснень сторін, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що після винесення вироку суду вона продовжує лікуватися, підтверджені належними і допустимими доказами, які містяться в матеріалах цивільної справи:

- Консультативним висновком спеціаліста КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» від 24.03.2015 року, згідно з яким проведено обстеження ОСОБА_1 та встановлено діагноз «Повільно консолідуючий перелом н/з обох кіток правої гомілки. Хронічний посттравматичний остеомієліт правої в/ч в стадії нестійкої ремісії. Посттравматична контрактура правого г/ст суглобу ІІІ ст.». Згідно даного висновку призначено рекомендації лікаря на лікування ОСОБА_1 кальцемін, остеогенон (а.с.11). Згідно товарного чеку № 163 від 25.03.2015 року позивачем придбано дані лікарські препарати на загальну суму 1269 грн. (а.с.22).

- Консультативним висновком спеціаліста КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» від 14.04.2015 року, згідно з яким проведено обстеження ОСОБА_1 та встановлено діагноз «Повільно консолідуючий перелом н/з обох кіток правої гомілки. Хронічний посттравматичний остеомієліт правої в/ч в стадії нестійкої ремісії. Посттравматична контрактура правого г/ст суглобу ІІІ ст., різко виражене порушення функції опори та ходи». Згідно даного висновку призначено рекомендації лікаря на лікування ОСОБА_1 левомеколь, дексалгін, остеогенон, лагрен (а.с.12). Згідно товарного чеку № 195 від 15.04.2015 року позивачем придбано дані лікарські препарати на загальну суму 2185 грн. (а.с.23).

- Консультативним висновком спеціаліста КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» від 10.12.2015 року, згідно з яким проведено обстеження ОСОБА_1 та встановлено діагноз «Хибний суглоб н/з правої гомілки. Хронічний остеомієліт кісток правої гомілки в стадії нестійкої ремісії. Посттравматичний дефартроз правого г/ст суглобу. Посттравматична контрактура правого г/ст суглобу ІІІ ст. Різко виражене порушення функції опори та ходи». Згідно даного висновку призначені рекомендації лікаря на лікування ОСОБА_1 склали кальцемін, остеогенон, левомеколь, інфларакс, лінкоміцин, німід, офлокаїн, гентаміцин, та оперативне лікування артродез правого г/ст суглобу. (а.с.14). Згідно товарного чеку № 175 від 11.12.2015 року позивачем придбано дані лікарські препарати на загальну суму 5674 грн. 50 коп (а.с.25).

- Випискою епікризом з медичної карти № 32 ОСОБА_1 , яка перебувала на лікуванні в травматолого ортопедичному відділенні КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» з 04.01.2016 року по 10.01.2016 року, та хворій було рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку (а.с. 4). За даний період позивачем витрачено кошти на проїзд автобусом Талалаївка Чернігів в сумі 100 грн. та придбано медичних препаратів та перев`язочних матеріалів згідно фіскальних чеків на суми 294 грн. 22 коп., 2706 грн. 85 коп., 55 грн. 70 коп., копії яких містяться в матеріалах справи на аркуші 18, всього на загальну суму 3156 грн. 77 коп.

- Випискою епікризом з медичної карти № 269 ОСОБА_1 , яка перебувала на лікуванні в травматолого ортопедичному відділенні КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» з 10.01.2016 року по 01.02.2016 року, та хворій було проведено оперативне лікування 12.01.2016 року артродез правого г/ступневого суглоба та МОС н/з правої в/гомілкової/ кістки інтрамедулярним блокуючим стержнем. В післяопераційний період хворій рекомендовано знеболюючі препарати, перев`язки, антибіотикотерапія, фізметоди, ЛФК (а.с.5-5зв.) За даний період позивачем витрачено кошти на придбання виробів медичного призначення для гомілки згідно рахунку на оплату від 05.01.2016 року (а.с.26) та сплачено дані кошти в сумі 11 800 грн., що підтверджується копією банківського чеку від 11.01.2016 року та придбано медичних препаратів та перев`язочних матеріалів згідно фіскальних чеків на суми 27 грн. 34 коп., 21 грн. 84 коп., 382 грн. 53 коп., 89 грн. 64 коп., 5 грн. 80 коп., 77 грн. 19 коп., 77 грн. 60 коп., 26 грн. 70 коп., 36 грн. 40 коп., 14 грн. 20 коп., 26 грн. 40 коп., 188 грн. 13 коп., 20 грн. 70 коп., 29 грн. 89 коп., 30 грн. 50 коп., 34 грн. 50 коп., 25 грн. 90 коп., копії яких містяться в матеріалах справи на аркушах 19-20, всього на загальну суму 12 827 грн. 79 коп.

- Випискою епікризом з медичної карти № 1643 ОСОБА_1 , яка перебувала на лікуванні в травматолого ортопедичному відділенні КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» з 01.02.2016 року по 12.02.2016 року, та хворій було проведено лікування, а саме перев`язки з антисептиками, кальцемін, дексалгін та рекомендовано кальцієнасичену дієту, кальцемін та перев`язки з антисептиками (а.с.3-3зв.). За даний період позивачем витрачено кошти на придбання медичних препаратів та перев`язочних матеріалів згідно фіскальних чеків на суми 39 грн. 20 коп., 21 грн. 84 коп., 28 грн. 05 коп., 57 грн. 04 коп., 59 грн. 64 коп., 44 грн. 50 коп. 30 грн. 62 коп. копії яких містяться в матеріалах справи на аркушах 20-21 та кошти на проїзд автобусом Чернігів Талалаївка в сумі 100 грн. , всього на загальну суму 381 грн. 19 коп.

Таким чином, в ході судового розгляду знайшло свої підтвердження твердження позивача ОСОБА_1 про те, що після винесення вироку суду відносно ОСОБА_2 вона продовжує лікування, та суд приходить до висновку що в ході судового розгляду підтверджено витрати позивача ОСОБА_1 на лікування на загальну суму 25 494 грн. 25 коп.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА № 029002 ОСОБА_1 з 01.02.2016 року встановлена третя група інвалідності безтерміново, та зазначено причину інвалідності- загальне захворювання з ураженням ОРА при ДТП (а.с.17).

Крім того, Чернігівською травматологічною міжрайонною медико соціальною експертною комісією 12 лютого 2016 року було розроблено програму реабілітації інваліда 3 групи ОСОБА_1 (а.с.15-16).

Тобто суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду причинно-наслідковий зв`язок між лікуванням позивача та травмами, отриманими у ДТП, нею доведений так само як і загальний розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 , який становить 25 494 грн. 25 коп., решта позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди не підтверджена належними доказами.

Підтвердженням того факту, що ОСОБА_1 зверталась до відповідач НАСК «Оранта» з приводу виплати їй страхового відшкодування є оригінал відповіді НАСК «Оранта» на ім`я ОСОБА_1 від 20.01.2015 року, де зазначено, на НАСК «Оранта» розглянуло заяву ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування за шкоду, завдану здоров`ю, від 02 грудня 2014 року № 8719, в якій міститься інформація про настання події 19 травня 2013 року, що має ознаки страхового випадку, за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2110 д.р.н. НОМЕР_1 . НАСК «Оранта» повідомила ОСОБА_1 про те, що для подальшого розгляду її заяви та прийняття остаточного рішення Страховику необхідно отримати наступні документи «виконавчий лист, виданий виконавчою службою щодо стягнення з НАС «Оранта» суми матеріальної та моральної шкоди» (а.с.67). Тобто, даним листом спростовується заперечення відповідача про те, що ОСОБА_1 не зверталась до Страховика та не виконала всю необхідну процедуру, встановлену законом, для отримання страхового відшкодування.

Згідно до ст. 1187 ЦК, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В ході судового розгляду у відповідності до положень ч.4 ст. 61 ЦПК України встановлено, що винна в ДТП особа ОСОБА_2 - застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «НАСК «Оранта», ДТП сталось під час дії страхового полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну, - 50000 грн.

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 23 Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 24 Закону врегульовано відшкодування шкоди, завданої лікуванням потерпілого. Зокрема, передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. З огляду на встановлені в ході судового розгляду висновки суду та правові норми, з відповідача - ПАТ «НАСК «Оранта» - на користь позивача належить стягнути 25 494 грн. 25 коп. у відшкодування матеріальної шкоди.

Розглядаючи позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення з відповідача шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності в сумі 14 616 грн., суд виходить з наступного.

Як було встановлено в ході судового розгляду позивачу ОСОБА_1 з 01.02.2016 року встановлена третя група інвалідності безтерміново, та зазначено причину інвалідності- загальне захворювання з ураженням ОРА при ДТП.

Згідно ст. 26.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення ІII групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Страховий випадок стався 19 травня 2013 року. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 2013 рік встановлено у місячному розмірі з 1 січня 1147 грн., з 1 грудня 1218 грн.

Частинами 1 та 2 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Поскільки, як було встановлено в ході судового розгляду, позивач ОСОБА_1 зверталась до відповідача про добровільне відшкодування страхової виплати, але їй було відмолено, тому враховуючи дані правові норми з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, пов`язана із стійкою втратою працездатності внаслідок ДТП в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, встановлених з 1 січня 2013 року на 2013 рік, а саме - 14 332 грн.

Розглядаючи вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням їй правової допомоги, суд виходить з наступного.

Згідно правил ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Згідно з положеннями ст. 84 ЦПК витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При подачі позову до суду позивачем було понесені витрати за надання правової допомоги згідно угоди про надання правової допомоги у цивільній справі від 18 березня 2016 року, розрахунку та квитанції прибуткового касового ордера в розмірі 1929 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 2012.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», який складає 1378 грн., то вартість одного часу роботи адвоката складає не більш 551 грн. 20 коп. З урахуванням кількості судових засідань у суді першої інстанції з участю адвоката, кількості клопотань, уточнень до позову, запитів та інших документів, що були виготовлені та надані представником позивача, суд приходить до висновку про те, що обґрунтованими є витрати позивача на правову в розмірі 1929 грн. 20 коп.

Поскільки в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача заподіяної майнової шкоди витрат на лікування, та шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, тому понесені витрати на правову допомогу підлягають стягненню пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу позовних вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 22, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.ст. 11, 526, 979, 988 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 27-30, 57, 60, 88, 158, 197, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ НАСК «Оранта» про стягнення майнової шкоди та шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 25 494 (двадцять п`ять тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн. 25 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування, пов`язану із стійкою втратою працездатності у розмірі 14 332 (чотирнадцять тисяч триста тридцять дві) грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1861 (одну тисячу вісімсот шістдесят одну) грн. 68 коп.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Талалаївський районний суд протягом 10 днів з дня отримання сторонами копії рішення.

Суддя Л.В.Тіщенко