Справа № 500/3887/16-ц
Провадження № 2-о/500/115/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Адамова А.С.,

при секретарі - Хачатрян А.Т.,

за участю: представника заявника - ОСОБА_1, представника заінтересованої особи - ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2016 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт того, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, є його матір'ю. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Він є спадкоємцем за законом першої черги та спадщину він прийняв фактично, оскільки був зареєстрований та проживав зі спадкодавцем за однією адресою, на час відкриття спадщини та протягом шести місяців, про що свідчить будинкова книга. У зв'язку із тим, що доказом родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем є свідоцтва, а у свідоцтві про смерть його матері її прізвище зазначено як «ОСОБА_4», проте згідно паспорту його прізвище зазначено як «ОСОБА_3». Спору про право немає. Факт родинних зв'язків підтверджується наявними матеріалами справи.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник зацікавленої особи у судовому засіданні підтримав позицію заявника та не заперечував проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить на праві приватної власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житло НОМЕР_1 від 31.03.1993р. та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.04.2007р.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 30.05.2016 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, зокрема на 1/2 частина квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У встановленому нотаріальному порядку заявник ОСОБА_3 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку із тим, що доказом родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем є свідоцтва, а у свідоцтві про смерть його матері її прізвище зазначено як «ОСОБА_4», проте згідно паспорту його прізвище зазначено як «ОСОБА_3».

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_3, виданого Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 16.05.1996р. заявник зазначений як ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_4, виданого 14.07.1978 року прізвище заявника російською мовою вказане як «ОСОБА_3», та прізвище його мати російською мовою зазначено як «ОСОБА_4».

Згідно свідоцтва про смерть спадкодавця, свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2007р. прізвище спадкодавця зазначено як «ОСОБА_4», проте у будинковій книзі, свідоцтві про право особистої власності на житло НОМЕР_1 від 31.03.1993р., прізвище спадкодавця російською мовою зазначено як «ОСОБА_4».

Про факт родинних зв'язків також можна зробити висновок із того, що позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. Саме за вказаною адресою у будинковій книзі вказані ОСОБА_4, ОСОБА_3, та саме 1/4 частини квартири за вказаною адресою успадкувала ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право спадщину за законом від 10.04.2007р. після смерті ОСОБА_8, яка згідно будинкової книги проживала разом із заявником. Із вказаних обставин вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 це є одна і та ж особа та є матір'ю ОСОБА_3

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами віднесено до компетенції суду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище , ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим заяву задовольнити, у тому числі, з огляду на те, що зацікавлена особа не заперечує проти задоволення вимог заявника, а вищевказані свідки та досліджені судом письмові докази підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, як сином та матір'ю. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 174, 209, 213-215, 256 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3, зацікавлена особа - Ізмаїльська міська рада Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт родинних зв'язків між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме встановити факт того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 30.05.2016р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.07.2016р.

Суддя: А.С.Адамов