ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення суми депозитного вкладу та заборгованості за відсотками за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом.

Зазначав, що 3 лютого 2014 року у м. Ялті Автономної Республіки Крим між ним та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») укладено договір № SAMDNWFD000 (вклад «Стандарт»), за умовами якого він передав відповідачу грошові кошти у розмірі 23 380,1 доларів США на строк 366 днів до 3 березня 2014 року з відсотковою ставкою 7% річних.

8 січня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу.

Оскільки відповідач умови договору з виплати відсотків за користування грошовими коштами та повернення банківського вкладу не виконує, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь суму банківського вкладу у розмірі 518 541 грн48 коп. та проценти за користування банківським вкладом у розмірі 32 974 грн25 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року ОСОБА_4 у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року з урахуванням виправлення, внесеного ухвалою цього ж суду від 24 грудня 2015 року, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнено із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором № SAMDNWFD000 (вклад «Стандарт») від 3 лютого 2014 року у розмірі 518 541 грн48 коп. та відсотки за користування банківським вкладом у розмірі 32 974 грн25 коп., а всього - 551 515 грн73 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем не надано суду оригінал належним чином оформленого договору банківського вкладу та квитанції про внесення коштів на банківський рахунок, не надано належних та допустимих доказів відкриття депозитного рахунку у відповідача та знаходження грошових коштів на рахунку. Крім того, позивачем не дотримано порядку звернення до банку із заявою про повернення грошових коштів, оскільки виплата грошових коштів за депозитними вкладами не проводиться за заявою, яка надійшла поштою.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що між сторонами було укладено договір банківського вкладу, умови якого відповідач не виконує, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню.

Проте погодитись із такими висновками суду апеляційної інстанції не можна, враховуючи наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, мотивуючи вимоги тим, що 3 лютого 2014 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDNWFD000 (вклад «Стандарт»), за умовами якого він передав банку грошові кошти у розмірі 23 380,1 доларів США на строк 366 днів до 3 березня 2015 року зі сплатою 7% річних.

На підтвердження факту укладення вказаного договору та внесення грошових коштів на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 долучив до позовної заяви ксерокопії договору № SAMDNWFD000 від 3 лютого 2014 року, пластикової карти «MasterCard» та квитанції про часткове внесення депозитного вкладу на рахунок банку у сумі 233 доларів США.

Долучені позивачем до матеріалів справи ксерокопії документів не містять відмітки про їх відповідність оригіналам.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Згідно із ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення) залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція № 492) банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Статтею 1064 ЦК України установлено, що укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред'явлення ощадної книжки у банк. Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред'явлення ощадної книжки. Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред'явлення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку.

Установивши, що позивачем не надано оригіналів договору банківського вкладу та квитанції про внесення грошових коштів або належним чином засвідчених їх копій, не підтверджено належними та допустимими доказами знаходження залишку сум на депозитному рахунку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.

Під час установлення таких обставин судом першої інстанції норми процесуального права порушені не були, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи і скасоване апеляційним судом помилково.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд невірно застосував норми матеріального права та порушив процесуальний закон, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року скасувати, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О.Кузнєцов
СуддіО.І.Євтушенко О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова