У Х В А Л А

02 серпня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Бондаренко Н.В., Рожина Ю.М.

секретар судового засідання Мельник С.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 20 травня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України про визнання електронних торгів недійсними.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 травня 2016 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Заборонено відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції складати і затверджувати акт про проведені електронні торги з продажу автомобіля марки SKODA OCTAVIA TOUR, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вважаючи дану ухвалу незаконною через порушення судом норм матеріального та процесуального права, ПАТ КБ «Приватбанк» подало на неї апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що ПАТ КБ «Приватбанк» є стягувачем за виконавчими провадженнями щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1, тому має право на отримання суми стягнення в тому числі з реалізації майна боржника, а відтак судові рішення у справі впливають на права банку.

Зазначає, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції знаходяться:

- виконавчий лист, виданий 12.10.2010 року на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 2-5783/10 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 1691,89 доларів США та 255,18 грн.

- виконавчий лист № 2-2344, виданий 14.10.2011 року Рівненським міським судом Рівненської області у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1Ф, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.03.2008 року в сумі 2230,62 доларів США, що за курсом відповідно до розпорядження НБУ станом на 01.12.2010р. становить 17711,10 грн, і відшкодування судових витрат в сумі 297,11 грн.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Всупереч цьому, суд першої інстанції звузив права ПАТ КБ «Приватбанк» на судовий захист, оскільки відстрочив час виконання боржником зобовязання за договором з урахуванням апеляційного спору позивача на оскарження ухвали про накладення арешту на рухоме майно.

Вважає, дії суду стосовно звуження прав ПАТ КБ «Приватбанк» суперечать ч.3 ст. 22, ч.1 ст.55, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржувану ухвалу скасувати, як таку що перешкоджає подальшому виконавчому провадженню у справі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно з електронним протоколом № 161152 проведення електронних торгів було визначено переможця торгів з продажу автомобіля марки SKODA OCTAVIA TOUR, 2007 року випуску, а торги такими, що відбулися.

Вважаючи вказані торги такими, що проведені з порушенням Закону України „Про виконавче провадження ОСОБА_1, як власник спірного автомобіля звернулася до суду з позовною заявою про визнання електронних торгів недійсними.

Тобто, між позивачем та відповідачем виник спір немайнового характеру.

З поданням позову ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR, 2007 року випуску та заборонити Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції складати і затверджувати акт про проведені електроні торги з продажу вищевказаного автомобіля. При цьому посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення вказаного позову може стати на заваді чи унеможливити виконання рішення суду у цивільній справі.

Розглядаючи справу суд першої інстанції визнав наявними підстави для задоволення заяви про забезпечення позову у спосіб, який просить заявник, та задовольнив її.

Проте з таким висновком погодитися не можливо, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 1 статті 153 ЦПК передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною Іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Матеріалами справи також встановлено, що реалізація Державним підприємством «СЕТАМ» через систему електронних торгів майна, що належить ОСОБА_1 відбувається в рамках зведеного виконавчого провадження, в яке обєднано стягнення на підставі декількох виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за іншими кредитними договорами.

Проте, за змістом пункту 5 ч.1 ст.152 ЦПК України позов може забезпечуватися зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В даному випадку, як свідчать матеріали справи, позов про визнання права власності на арештоване майно і про зняття з нього арешту заявником не заявлений.

Разом з тим, в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №19 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розяснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

В свою чергу, пунктом 4 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи справу та задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом зупинення процедури реалізації майна ОСОБА_1, судом вище наведених норм права, розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та всіх обставин справи в повній мірі враховано не було, що призвело до неправильного вирішення даної заяви.

З огляду на викладене колегія суддів доводи апеляційної скарги ПАТ „ПриватБанк визнає обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу постановленою з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 20 травня 2016 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2