Справа № 342/711/16-ц
Провадження № 2/342/524/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Поточищенської сільської ради Городенківського району про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Поточищенської сільської ради Городенківського району, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивувала тим, що вищезазначений житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого був її батько - ОСОБА_2. Даний факт підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів Вих № 7605 від 04.03.2016 р., де вказано, що підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності, видане Городенківським РВК 13.03.1990 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14.02.1990 р. Однак, на даний час втрачено оригінал зазначеного свідоцтва про право власності. Для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель по АДРЕСА_1 була виділена земельна ділянка площею 0,18 га, що доводиться довідкою № 161 від 01.03.2016 р. У відповідності до технічної документації житлове господарство по АДРЕСА_1 побудоване протягом 1957-1984 р.р. та складається з житлового будинку, стайні, сараю, комори, стодоли, літньої кухні, вбиральні, комори, криниці, огорожі, вимощення. Інвентаризаційна вартість становить 113907 грн. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1. Матір позивача - ОСОБА_3 відмовляється від своєї частки у спадщині, що підтверджено її письмовою заявою. На час смерті батька ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала з ним однією сім'єю, вели спільне господарство, що підтверджується випискою з погосподарської книги Поточищенської сільської ради № 2 за 1991-1995 роки. Після смерті ОСОБА_2, позивач відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, вступила в управління або володіння спадковим майном та прийняла спадщину, однак свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі не оформила. В липні 2016 році ОСОБА_1 звернулася в Городенківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Однак, після вивчення поданих нею документів, в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька нотаріусом їй відмовлено у зв'язку відсутністю правовстановлюючого документу. З довідки Поточищенської сільської ради № 195 від 03.03.2016 року вбачається, що на час припинення колгоспного двору у спадковому житловому господарстві проживали позивач, її матір та її дочка (ОСОБА_4). Матір та дочка позивача подали заяви про те, що вони не претендують на частки в колгоспному дворі, не зверталися за їх виділом та не бажають оформляти право власності на них. Просять не залучати їх до участі у справі, розгляд справи проводити без їх участі. Спадкодавець був батьком ОСОБА_1 Після його смерті вона прийняла спадщину, користується спадковим майном, утримує його за власні кошти, обробляє земельну ділянку, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на будинок в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючого документу.

В судове засідання сторони не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує. Поточищенська сільська рада позовні вимоги визнає.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

З виписки з інвентаризаційних матеріалів Вих № 7605 від 04.03.2016 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 310 зареєстровано, що власником майна, розташованого в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 13.03.1990 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14.02.1990 р. є ОСОБА_2 (голова колгоспного двору).

Згідно з технічною документацією житлове господарство по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1957 р., загальною площею 85,0 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м., стайні, сараю, комори, стодоли, літньої кухні, вбиральні, комори, криниці, огорожі, вимощення. Інвентаризаційна вартість становить 113907 грн.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Довідкою № 195 від 03.03.2016 року, виданою виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району стверджено, що згідно записів погосподарської книги № 2 за 1991-1996 роки, в господарстві по АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 р. проживали: голова домогосподарства - ОСОБА_3, дочка ОСОБА_1, внучка ОСОБА_4.

ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу 21.07.2015 року з ОСОБА_5, змінила прізвище "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4", що стверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2.

У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 дали добровільну згоду на визнання судом права власності на житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, відмовляються від отримання належної їм згідно закону частки спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2, в органи нотаріату з приводу оформлення спадщини не зверталися, за виділенням частки у колгоспному дворі теж не зверталися, право власності на цю частку не оформляли та не претендують, просять не залучати їх до участі у справі, що слідує з поданих до суду заяв, засвідчених секретарем Поточищенської сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_2, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий ОСОБА_2 заповіту не вчиняв.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_2, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З виписки з погосподарської книги Поточищенської сільської ради № 2 за 1991-1995 роки слідує, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_6 до списку членів сім'ї ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 входили: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 02.06.1955 року перебували у шлюбі, що стверджено копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 9 від 15.03.2016 року.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 10.07.1964 р. стверджено, що позивач є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3. ОСОБА_1 після укладення шлюбу з ОСОБА_6, змінила прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4.

Стаття 553 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_2, передбачає, що спадкоємець за законом або за заповітом може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій; вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу), що і кореспондується ч. 2 ст. 1274 ЦК України, згідно якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 є його дочка ОСОБА_1 (позивач) та дружина ОСОБА_3.

Мати позивача - ОСОБА_3 на частку у спадковому майні не претендує, в органи нотаріату з приводу оформлення спадщини не зверталася, що слідує з поданої до суду заяви.

Про те, що спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину, свідчить виписка з погосподарської книги Поточищенської сільської ради № 2 за 1991-1995 роки.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 916/02-31 від 05.07.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 на житловий будинок АДРЕСА_1, оскільки позивачем не подані правовстановлюючі документи на вищезгаданий житловий будинок

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З довідки № 161 від 01.03.2016 року, виданої виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради слідує, що площа земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель по АДРЕСА_1 - 0,18 га.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Документи, які посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_2 на житловий будинок втрачені.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 346-347, 365, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.