Провадження № 2-о/761/321/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Малинникова О.Ф.

при секретарі: Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

в с т а н о в и в :

06 липня 2016 р. представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, а саме дитини ОСОБА_3: дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 року; місце народження - м. Донецьк; мати - ОСОБА_1; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 р.; громадянка України; батько - ОСОБА_4; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3.; громадянин України; на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_1, актовий запис №1205 від 11 грудня 2007 р.

Свою заяву, сторона заявника обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Донецькому республіканському центрі охорони материнства і дитинства за адресою: 83114, м. Донецьк, проспект Панфілова, 3 народилась дитина ОСОБА_3, про факт народження дочки заявнику видано медичне свідоцтво про народження № 741 від 29 квітня 2016 року.

Враховуючи, що територія Донецької та Луганської областей на даний час є тимчасово окупованою, при цьому за законодавством України виданий медичний документ про народження дитини не визнається дійсним і не відповідає вимогам, встановленим до даного виду документів, представник заявника звернувся до суду із даною заявою.

В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Заінтересована особа, про час та місце судового розгляду була оповіщена у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилась, про поважність причин неявки свого представника суду повідомлено не було, як і не подавалися заперечення на подану заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторони представника заявника, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234, ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Пунктом 7) ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Відповідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Судом встановлено, що 11 грудня 2007 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку та видано свідоцтво про шлюб. Заявник та її чоловік є громадянами України.

Як зазначив в заяві заявник, його представник звертався до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві для проведення реєстрації народження дочки, народженої 20 березня 2016 р. в Донецькому республіканському центрі охорони материнства і дитинства, однак на вказане звернення відділом було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження від 05 липня 2016 р. № 4606/02/04-36, оскільки пред'явлено медичний документ, виданий на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про громадянство України» новонароджена дитина заявника є громадянином України як особа, обидва батьки якої на момент її народження були громадянами України.

Відповідно до п. 4) ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000р. № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006р. № 545, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006р. за ТМ 1150/13024, та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013р. № 9.

Надані заявником медичні документи, видані медичним закладом, що розташований на окупованій території і тому відповідно до норм і принципів міжнародного права покладено відповідальність порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбачено ч. 3 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась. Встановлення факту народження заявнику необхідне для реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження.

Судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку.

У зв'язку з наведеним, вимоги заявника підлягають задоволенню, оскільки викладені в заяві обставини знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 1-5, 9, 17 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 7 Закону України «Про громадянство України», ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 11, 60, 212, 213, 214-215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території України, а саме дитини ОСОБА_3: дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 року; місце народження - м. Донецьк; мати - ОСОБА_1; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 р.; громадянка України; батько - ОСОБА_4; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3.; громадянин України; на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_1, актовий запис №1205 від 11 грудня 2007 р.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Ф. Малинников