Провадження № 2/752/1753/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.11.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шумко А.В.

при секретарі Бродюк Л.С., Прощалкіна Л.Г., Постернак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

в липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на житловий будинок з господарчими (надвірними) спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 батька - ОСОБА_2.

В своєму позові зазначив, щоз моменту свого народження, тобто з 1956 року, він проживав і проживає в приватному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 Цей житловий будинок був збудований його батьком - ОСОБА_2 в 1952-1953 роках, на земельній ділянці площею 1167 кв.м., виділеній на підставі Рішення Київміськради № 410 від 13.03.1956р., з Додатком до рішення з переліком земельних ділянок в кварталі № 2619 Кагановичського району м.Києва.

В період з 1975 року по 1990 рік ОСОБА_2 було здійснено прибудови до будинку та зведені господарчі (надвірні) споруди.

Позивач проживав та був зареєстрований разом з батьком ОСОБА_2 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_7), матір'ю ОСОБА_3 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8), братом ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_9), сестрою ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_10, які після смерті були зняті з реєстрації.

При житті 04.03.2006 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом 17-ою Київською державною нотаріальною конторою, яким все майно заповів свому сину - ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7, відкрилась спадщина на житловий будинок з прибудовою загальною площею 88,0 кв.м., в тому числі житлова - 40,0 кв.м. та господарчі (надвірні) споруди: тамбур, сарай, гараж, вбиральня, альтанка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Позивач в шестимісячний строк звернувся до Другої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини але державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 4639/02-31.

Звзначає, що оскільки він фактично прийняв спадщину, зареєстрований та проживає у спірному будинку, користується спадковим майном, підтримує його у належному стані, тобто відкрито і безперервно володіє житловим будинком, збудованим її батьком, але не може його оформити в зв'язку з відсутність необхідних правовстановлюючих документів, змушений звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх спадкових прав на житловий будинок з господарчими (надвірні) спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Під час розгляду справи, позивач неодноразово доповнював та уточнював позовні вимоги, (а.с. 117-122, 137-140, 187-192) остаточно просив, визнати за ним право власності на житловий будинок з господарчими (надвірними) спорудами, а саме: житловий будинок (на плані під літерою «А») загальної площі 88,0 кв.м., в тому числі житлової площі 40,0 кв.м., прибудову (на плані під літерою «а») загальної площі 41,9 кв.м., тамбур (на плані під літерою «а'») загальної площі 5,1 кв.м., сарай (на плані під літерою «Б») загальної площі 11,4 кв.м., вбиральню (на плані під літерою «В») загальної площі 1,0 кв.м., гараж (на плані під літерою «Г») загальної площі 23,3 кв.м., альтанку (на плані під літерою «Д») загальної площі 8,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити із зазначених в позовній заяві підстав. Представник позивача також пояснила, що батько позивача - ОСОБА_2 отримав всі необхідні дозволи та погодження, отримав дозвіл на прийняття в експлуатацію житлового будинку, проте у зв»язку зі смертю, не встиг завершити оформлення прийняття будинку в експлуатацію та отримати правовстановлюючий документ.

Відповідач - Територіальна громада м.Києва в особі Київської міської ради, свого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав письмі пояснення, в яких просить розгляд справи проводити у відсутності його представника та прийняти рішення на підставі поданих стороною позивача доказів та згідно чинного законодавства. (а.с. 193-196).

Третя особа - Головне управління юстиції у м.Києві свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду надіслала письмі пояснення, в яких просить розгляд справи проводити у відсутності її представника та ухвалити рішення враховуючи фактичні обставини справи та відповідно до діючого законодавства (а.с. 134-135).

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представник, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких мотивів.

При розгляді справи встановлено, що на підставі Рішення №410 від 13.03.1956 року Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих, з Додатком до рішення та з переліком земельних ділянок в кварталі № 2619 Кагановичського району м.Києва «Про висновки обміру земель в забудованих кварталах Сталінського, Залізничного, Ленінського, Молотовського, Подільського, Жовтневого, Печерського, Кагановичського районів», виділена земельна ділянка НОМЕР_1 площею 1167 кв.м. в АДРЕСА_2 під забудову (а.с. 7-11).

Вулиця Марії Боровиченко у 1956 році мала назву 153 Нова (Мишоловка). Рішенням Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих №2610 від 29.12.1953 року, перейменована на вул.Архангельську (а.с. 124).

Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих № 1247 від 26.08.1963 року вул.Архангельську у Московському районі перейменовано на вул.М.Боровиченко, що підтверджуються архівною довідкою, наданою Державним архівом м.Києва 09.10.2015 № 02-13/А-224/2278 від 05.10.2015 року № 30/09 (а.с. 124).

Відповідно до Рішення виконкому Київської міської Ради народних депутатів № 163 «Про проведення в місті Києві інвентаризації земель і ведення державного земельного кадастру» від 17.02.1992 року (на виконання Постанови Верховної Ради Української PCP від 28.12.1990 року, №368-КП "Про земельну реформу", відповідно до Рішення виконкому Київської міської Ради народних депутатів від 25.03.1991 року за № 144), в 1994 році було здійснено інвентаризацію земельних ділянок в забудованому кварталі № 2619 в Голосіївському районі м.Києва.

Для виконання даного Рішення, на земельну ділянку по АДРЕСА_1 складено технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування (кадастровий код земельної ділянки № 79:171:017, площею - 0,1167 га), зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації в 1994 році та узгоджений Головним землевпорядником Голосіївського району м.Києва.

Дана земельна ділянка обліковується в базі міського земельного кадастру за ОСОБА_2, з 1994 року, що підтверджується довідкою Департаменту земельних ресурсів за №05707-20599 від 24.11.2015 року (а.с. 128-131, 142).

Рішенням №1067 Виконавчого комітету Московської районної Ради депутатів трудящих м.Києва від 14.05.1973 року ОСОБА_2 надано дозвіл перепрописатись в будинок по АДРЕСА_1, в якому вказано, що ОСОБА_2 в садибі АДРЕСА_1 без дозволу, самовільно в період 1952-1953 р.р. побудував цегляний, одноповерховий, одноквартирний будинок, розміром 7,0 * 12,0 м. на 2 кімнати площею 39,3 кв.м, передпокою пл. 9,2 кв.м. кухні та веранди. Готовність будинку на 100 %, для житла придатний, відповідає технічним та санітарним вимогам. Сім»я ОСОБА_2 складається з 5-ти осіб (він, дружина та троє дітей). Як виняток дозволено ОСОБА_2 одержати будинкову книгу для перепрописки сім'ї з 5-ти осіб в будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 125).

З будинкової книги для прописки громадян, що проживають у АДРЕСА_1, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований у домоволодінні з 14.05.1973 року як домовласник. (а.с. 22-24). Крім нього були прописані його дружина - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, син - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 яка в подальшому вийшла заміж, змінила прізвище на ОСОБА_5 та виписана на постійне місце проживання по АДРЕСА_3, та син - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 25-27).

Син - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 помер, про що Пролетарським відділом ЗАГС м. Москви видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2. (а.с. 65).

Мати - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_11 померла, про що відділом реєстрації смерті у м. Києві видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 29).

Дочка - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_12 померла, про що відділом реєстрації смерті у м. Києві видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 66).

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських (будинкових) книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, оскільки житловий будинок побудований в 1952-1953 роках, а прибудова до будинку з відповідними господарчими (надвірними) будівлями побудовані в період з 1975 по 1990 роки, то належали ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується погосподарською (будинковою) книгою, яка була видана ОСОБА_2 на підставі рішення РВК Московського району м. Києва № 1067 від 14 травня 1973 року (а.с. 25-27).

Виникнення права власності у батька позивача - ОСОБА_2 на житловий будинок, споруди, на той час фактично не залежало від державної реєстрації у зв'язку з тим, що виникнення такого права регулювалось положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Зокрема, до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Крім того, погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках, державний облік житлового фонду, незалежно від його належності, здійснювався за єдиною для Союзу PCP системою на основі реєстрації і технічної інвентаризації.

До того ж, міськими, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Однак, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, ОСОБА_2 своє право власності в БТІ не оформив.

Проте, у грудні 2004 року батько Позивача звернувся з заявою до Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації з питанням щодо прийняття житлового будинку в експлуатацію по АДРЕСА_1 в м. Києві.

Керуючись розпорядженням Представника Президента України від 01.03.1993 року № 249 «Про порядок приймання в експлуатацію об'єктів будівництва», враховуючи Рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 13.03.1956 року за № 410 «Про висновки обміру земель в забудованих кварталах Сталінського, Залізничного, Ленінського, Молотовського, Подільського, Жовтневого, Печерського, Кагановичського районів», висновки санітарно-епідеміологічної станції від 11.06.2004 року № 2025; 8-ої самостійної державної пожежної частини від 21.10.2004р. № 8/1479 про відповідність забудови санітарно-гігєнічним та протипожежним вимогам (а.с. 132), та звернення ОСОБА_2 до Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, яка Розпорядженням від 27.01.2005 року за № 67 надала дозвіл на прийняття в експлуатацію житлового будинку (на плані під літ. А) загальною площею - 88,0 кв.м., у тому числі житловою площею - 40,0 кв.м., сараю (на плані під літ. Б), вбиральні (на плані під літ. В), гаража (на плані під літ. Г), альтанки (на плані під літ. Д) по АДРЕСА_1, згідно з технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 від 12.03.2004р. (а.с. 12).

Керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 року № 1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», рішенням Київської міської ради від 27.01.2005 року № 11/2587 «Про Правила забудови міста Києва», розглянувши звернення ОСОБА_4 щодо прийняття в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 Голосіївська районна у м.Києві державна адміністрація Розпорядженням від 09.10.2006 року № 1122 призначила державну приймальну комісію з прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом приватного житлового будинку (літ. А), прибудов (літ. А, А') та надвірних споруд (літ. «Б», «В», «Г») по АДРЕСА_1 в м. Києві (а.с. 13).

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5, а.с.30), не встигши завершити оформлення прийняття вказаного будинку в експлуатацію та отримати правовстановлюючий документ.

Згідно п.3.1 «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого наказом від 24.06.2011 року № 91 з наступними змінами зазначено, що «Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (пункт 3.1.розділу III в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 304 від 13.06.2012р.).

Таким чином, житловий будинок з господарчими (надвірними) спорудами, а саме: житловий будинок (на плані під літерою «А») загальної площі 88,0 кв.м., в тому числі житлової площі 40,0 кв.м., прибудова (на плані під літерою «а») загальної площі 41,9 кв.м., тамбур (на плані під літерою «а'») загальної площі 5,1 кв.м., сарай (на плані під літерою «Б») загальної площі 11,4 кв.м., вбиральня (на плані під літерою «В») загальної площі 1,0 кв.м., гараж (на плані під літерою «Г») загальної площі 23,3 кв.м., альтанка (на плані під літерою «Д») загальної площі 8,7 кв.м., що знаходяться за адресою: м. АДРЕСА_1, були збудовані в період з 1952-1953 по 1990 роки, тобто до 05.08.1992 року, тобто відповідно до роз'яснення Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-74 від 02.03.1999 року визнання права власності на них, можливо без складання акту про прийняття житлового будинку в експлуатацію.

Крім того, така правова позиція підтверджується у розділі 3.2 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4/13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», порядком оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», а також в Листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5-126, в якому зокрема роз'яснюється, що по об'єктам, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із таких документів є технічний паспорт, складений БТІ.

З огляду на наведене, суд вважає, що батько позивача - ОСОБА_2 правомірно набув право властості на збудований до 05.08.1992 року житловий будинок з господарчими (надвірними) спорудами за адресою: АДРЕСА_1, на зазначених вище підставах, незаконність набуття ним права власності судом не встановлена.

04.03.2006 року ОСОБА_2 було складено заповіт, який посвідчений державним нотаріусом 17-ою Київською державною нотаріальною конторою, та яким він все своє майно заповів свому сину - позивачу ОСОБА_1 (а.с. 35).

Відповідно до положень ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обв'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Згідно ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

У відповідності до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями а заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7, відповідно до ст.1220 ЦК України, відкрилась спадщина що складається з житлового будинку з господарчими (надвірними) спорудами, а саме: житловий будинок (на плані під літерою «А») загальної площі 88,0 кв.м., в тому числі житлової площі 40,0 кв.м., прибудову (на плані під літерою «а») загальної площі 41,9 кв.м., тамбур (на плані під літерою «а'») загальної площі 5,1 кв.м., сарай (на плані під літерою «Б») загальної площі 11,4 кв.м., вбиральню (на плані під літерою «В») загальної площі 1,0 кв.м., гараж (на плані під літерою «Г») загальної площі 23,3 кв.м., альтанку (на плані під літерою «Д») загальної площі 8,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1, згідно довідок Житлово-експлуатаційної організації-110 Голосіївського району м.Києва (а.с.114, 115), на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, про відмову від спадщини не заявляв, тому, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2

За змістом ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтв про право на спадщину за заповітом, на майно, що належало ОСОБА_2.

Проте постановою від 03.07.2014 року вих.№4639/02-31 державний нотаріус Другої Київської державної нотаріальної контори Абісова Т.Ф. відмовила ОСОБА_11 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, належало ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 36).

Відповідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про те, що батько позивача - ОСОБА_2 правомірно набув право властості на житловий будинок з господарчими (надвірними) спорудами за адресою: АДРЕСА_1, незаконність набуття ним права власності судом не встановлена, позивач, в свою чергу, прийняв спадщину після смерті батька, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом державним нотаріусом, із зазначених підстав, йому відмовлено, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст.41 Конституції України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1220, 1223, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 61, 88, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

похов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1право власності на житловий будинок з господарчими (надвірними) спорудами, а саме: житловий будинок (на плані під літерою «А») загальної площі 88,0 кв.м., в тому числі житлової площі 40,0 кв.м., прибудову (на плані під літерою «а») загальної площі 41,9 кв.м., тамбур (на плані під літерою «а'») загальної площі 5,1 кв.м., сарай (на плані під літерою «Б») загальної площі 11,4 кв.м., вбиральню (на плані під літерою «В») загальної площі 1,0 кв.м., гараж (на плані під літерою «Г») загальної площі 23,3 кв.м., альтанку (на плані під літерою «Д») загальної площі 8,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті померлого 10 листопада 2006р. ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.В. Шумко