Справа №442/5289/16-ц
Провадження №2/442/1870/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б..

за участю секретарі Кондратів І.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2»яна Васильовича про позбавлення особи права користування житловим будинком та зняття з реєстраційного обліку, суд -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити його правом користування житловим будинком №34 по вул. Стуса в м. Стебнику, знявши його з реєстрації у такому. В обґрунтування позову покликається на те, що їй належить вказаний вище будинок. Відповідач був чоловіком для її доньки ОСОБА_3, шлюб між ними розірвано рішенням суду від 15.07.2014 року. Після розлучення відповідач забрав всі свої речі та виїхав з будинку. В такому будинку не проживає вже більше 2-х років, оскільки проживає у своїх батьків АДРЕСА_1., м. Стебник. Добровільно знятись з реєстрації не бажає.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог, відносно прийняття заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча був належно повідомлений через засоби масової інформації, і, керуючись ст.224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, дійшов висновку, що в позові слід відмовити з огляду на таке.

Позивач ОСОБА_1 (Варивода свідоцтво про переміну прізвища) ОСОБА_4 є власником будинку №34, по вул. Стуса, в м. Стебнику Львівської області, який належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування від 16.03.1987 року, посвідченого секретарем виконкому Стебницької міської Ради народних депутатів, за р №21.

Відповідно до копії будинкової книги, у зазначеному вище житловому будинку є зареєстрованими, зокрема позивач та відповідач ОСОБА_2»ян Васильович, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 22.01.2010 року колишній зять позивачки ( шлюб між дочкою позивачки та відповідачем розірвано за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 15.07.2014 року у справі №442/3658/14-ц).

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що колишній зять не проживає у спірному будинку більше двох років, де також відсутні його речі, тобто з моменту розірвання шлюбу з її дочкою.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР ), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Матеріали справи свідчать про те, що будь-яких доказів не проживання у спірному будинку позивачем взагалі не надано.

Самі по собі посилання позивача у позовній заяві про не проживання відповідача та рішення суду про розірвання шлюбу між відповідачем та дочкою позивача відповідно вимог ст. 60 ЦПК України не є належними та достатніми доказами на підтвердження відсутності відповідача у спірній квартирі більше двох років без поважних причин. Від так позов є таким, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 209, 212-215, 224,226 ЦПК України, суд -,

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2»яна Васильовича про позбавлення особи права користування житловим будинком та зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Нагірна О.Б.