22-ц/775/566/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Шатілова Л.Г.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„04" серпня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого:Зайцевої С.А.

суддів: Кочегарової Л.М., Лоленко А.В.

за участю секретаря : Гаркуша О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,мотивуючи свої вимоги тим, що 26 лютого 2015 року , приблизно о 14 год. 30 хв. по вул. Бахчиванджи в Центральному (Жовтневому) районі міста Маріуполя водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем TOYOTA «AURIS» державний номер НОМЕР_2 , скоїв наїзд на її матір - пішохода ОСОБА_4 В результаті даної ДТП ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, церебральної коми, та ІНФОРМАЦІЯ_3 померла у Маріупольській міській лікарні № 5. Відомості про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 26 лютого 2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. По даному кримінальному провадженню позивач визнана потерпілою. Внаслідок ДТП, яка стала причиною смерті її матері, позивачу завдано моральну шкоду. Її втрата є неоцінимою, оскільки життя людини, близької родички матері, неможливо виразити у грошовому еквіваленті. З матір*ю у неї були дуже близькі, теплі стосунки, що ґрунтувалися на любові та повазі один до одного, тому у зв*язку з її смертю вона зазнала сильних душевних страждань та моральних переживань, в результаті чого порушився нормальний ритм її життя, вона не може нормально спати, спілкуватися з рідними та близькими. Через переживання з приводу смерті матері та її поховання, погіршився стан здоров*я, вона постійно відчуває головний та серцевий біль, часто підвищується серцевий тиск. Просила стягнути з відповідача на її користь суму моральної шкоди у розмірі 80 000грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково : стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача суму завданої моральної шкоди у розмірі 70 000 грн. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати ,ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з тих підстав ,що судом першої інстанції неповно з*ясовано обставини ,що мають значення для справи ,висновки суду не відповідають обставинам справи та судом порушено вимоги матеріального та процесуального права.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду 14 липня 2016 року підтримав доводи апеляційної скарги .У судове засідання 04 серпня 2016 року не з*явився ,належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка (а.с.80).

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу відхилити ,рішення суду залишити без змін.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з*явилася,належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи шляхом отримання телефонограми (а.с. 82-83).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи , не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване судове рішення відповідає вимогам процесуального і матеріального закону,тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи з положень частини другої статті 1187 та частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 лютого 2015 року , приблизно о 14 год. 30 хв., по вул. Бахчиванджи в Центральному (Жовтневому) районі міста Маріуполя водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем TOYOTA «AURIS» державний номер НОМЕР_2 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. В результаті ДТП ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, церебральної коми та ІНФОРМАЦІЯ_3 померла у Маріупольській міській лікарні № 5, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000210 від 26 лютого 2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України .

На теперішній час слідство по даному кримінальному провадженню триває.

Померла ОСОБА_4 є матір*ю позивача ОСОБА_3

Автомобіль TOYOTA «AURIS» державний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем в судовому засіданні доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і які мають значення для ухвалення такого рішення на підставі норм ст. ст. 1167-1168 ЦК України.

З зазначеним висновком суду першої інстанції ,погоджується й апеляційний суд.Крім того ,суд першої інстанції правильно при встановлені розміру відшкодування моральної шкоди врахував вимоги розумності та справедливості, що відповідає загальним принципам цивільного законодавства, встановленого ст.3 ЦК України.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до ч.5 ст.214 КПК України, вноситься короткий виклад обставин ,що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення .

Як вбачається з матеріалів справи обставини ДТП викладені судом саме з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000210 від 26 лютого 2015 року ,тому доводи апеляційної скарги в частині того,що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень,оскільки зазначені обставини підлягають встановленню в ході досудового розслідування необгрунтовані та спростовуються матеріалами справи .

Саме вищевказані обставини ДТП також викладені в постанові слідчого СВ ДТП СУ ГУМВС України в Донецькій області від 03 березня 2015 року про призначення судово-медичної експертизи (а.с.88-89), в постанові слідчого СУ ГУНП в Донецькій області про закриття кримінального провадження від 27 квітня 2016 року (а.с.74-77),в ухвалі слідчого судді Приморського районного суду м.Маріуполя від 16 травня 2016 року про скасування постанови слідчого від 27 квітня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000210 від 26 лютого 2015 року за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою,яка керує транспортним засобом ,що спричинило смерть ОСОБА_4,у зв*язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення ,передбаченого ч.2 ст.286 КК України та направлення кримінального провадження на додаткове розслідування (а.с.73) .

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 784/31 від 06 квітня 2015 року за матеріалами справи по факту загибелі ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 ,при наданні медичної допомоги у медичному закладі та судово-медичному дослідженні її трупа виявлені тілесні ушкодження ,які утворилися незадовго до смерті від дії тупих предметів,якими могли бути виступаючі частини автомобіля,який рухався та тверде дорожнє покриття, під час ДТП, можливо в строк та при обставинах,які викладені постанови,і стосовно до живих осіб, у своїй сукупності, як ті що полягають у прямому причино - слідчому зв*язку зі смертю , мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень,як небезпечних для життя під час їхнього утворення, й ті, що призвели до смерті . Причиною смерті ОСОБА_4 явився при явищах шоку, який розвинувся в результаті сочетаної травми тіла,яка виражалась закритими двосторонніми переломами кісток тазу, масивним крововиливом у навколониркову клітковину ліворуч, забитими ранами обличчя,множинними саднами і синцями верхніх і нижніх кінцівок з наявності ділянки відшарування шкіри і підшкірно-жирової клітковини під підлягаючих м*язів з утворенням карману, заповненого кров*ю в області лівого стегна;-враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень,а також їх характер,то в момент первинного з виступаючими частинами автомобіля ,що рухався потерпіла знаходилась у вертикальному положенні ,і при цьому була звернена лівою боковою поверхнею тіла до автомобіля ; будь-яких тілесних ушкоджень або об*єктивних слідів від них,які б свідчили про волочіння або переміщення тіла, а також факту переїзду транспортним засобом,при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_4 не виявлено; при судово-токсикологічному дослідженні крові та нирки від трупа ОСОБА_4 спирт етиловий не виявлено (а.с. 90-92) .

Відповідно п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки « з огляду на презумпцію вини завдача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов*язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду),якщо доведе,що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частині п*ята статті 1187 ЦК,пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази,що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача,розмір завданої шкоди,а також докази того,що відповідач є завдачем шкоди або особою,яка відповідно до закону зобов*язана відшкодувати шкоду.

З огляду на зазначене , доводи апеляційної скарги що тільки рішенням органу досудового розслідування,прокурором або вироком суду може бути встановлено обставини такі ,як умисел потерпілого не є слушними .

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Будь-яких нових доказів, які не були предметом дослідження при розгляді справи, та які б спростовували доводи позивача , відповідачем ані суду першої інстанції ,ані апеляційному суду не надано .

Доводи апеляційної скарги про неможливість розгляду справи за позовом позивача пов*язаним із відшкодування моральної шкоди до закінчення кримінального провадження за фактом заподіяння смерті ОСОБА_4 не належать до тих підстав,з якими процесуальне законодавство пов*язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги в частині зобов*язання суду першої інстанції зупинення провадження у справі відповідно до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України неспроможні ,оскільки при неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді.

З вищенаведеного апеляційний суд вважає правильним висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог .

Розглядаючи справу ,суд першої інстанції повно,всебічно та правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини,з*ясував доводи і заперечення сторін,встановленим обставинам та доказам дав належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При встановленні зазначених фактів і постановленні рішення судом правильно застосовано норми матеріального права та не було порушено норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги є непереконливими, були предметом дослідження суду першої інстанції, висновки суду вони не спростовують.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Судді: