У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів:Власова С.О., Бондаренко Ю.О.,

при секретарі - Рогач О.Я.

за участі представників - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ТОВ «Казка» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Казка» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Казка» про стягнення заборгованості по заробітній платі та видачу трудової книжки.

Позов мотивовано тим, що позивач з лютого 2012 року по 22 жовтня 2012 року офіційно працювала на посаді бармена в кафе «Талісман», власником якого є ТОВ «Казка», але за вказаний період заробітну плату не виплачували взагалі, хоча під примусом директора з погрозою звільнення підписувала відомості про отримання заробітної плати, оплачувана відпустка не надавалась. 18 жовтня 2012 року після чергової спроби отримати зароблені гроші та почувши від директора про відсутність коштів, позивачка написала заяву про звільнення з роботи на підставі ст.39 КЗпП. Крім того, ОСОБА_5 написала заяву про надання довідки про доходи та заборгованість перед нею, але у відповідь отримала лист з вимогою вийти на роботу, оскільки підстав звільнення за ст. 39 КЗпП немає і з нею повністю проведений розрахунок.

Заявою про збільшення позовних вимог та виправлення описки просила стягнути з ТОВ «Казка» на її користь: 9852 грн заборгованості із заробітної плати; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати; компенсацію за невикористану відпустку; вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку; середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; середній заробіток (відшкодування) за час затримки розрахунку при звільненні; 10000 грн моральної шкоди; зобов'язати відповідача видати позивачу її трудову книжку; визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «Казка» №3 від 16.11.2012 року «Про звільнення ОСОБА_5.», змінити формулювання причини звільнення позивача - вказати у трудовій книжці позивача, що вона звільнена з 22.10.2012 року у зв'язку з невиконанням уповноваженим власником органом законодавства про працю.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Казка» на користь ОСОБА_5 9269 грн заборгованості із заробітної плати, 5747 грн компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати, 197,75 грн компенсації за невикористану відпустку, 3306 грн вихідної допомоги, 24 770 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 2 000 грн моральної шкоди. Зобов'язано незаконним та скасовано наказ ТОВ «Казка» №3 від 16 листопада 2012 року «Про звільнення ОСОБА_6І.». Змінено формулювання причини звільнення ОСОБА_5 - зобов'язано вказати у трудовій книжці ОСОБА_5, що вона звільнена з 22 жовтня 2012 року у зв'язку з невиконанням уповноваженим власником органом законодавства про працю (ч.3 ст. 38, ч.3 ст.235 КЗпП України).

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, якою просила виключити з мотивувальної частини рішення безпідставно встановлених фактів. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не вірно встановлено обставини справи.

Відповідач також не погодився з рішенням суду, просив його скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, а саме: стягнути з ТОВ «Казка» 197,75 грн компенсації за невикористану відпустку та 140,40 грн заборгованості по заробітній платі, всього 338,15 грн, а також повернути трудову книжку позивачу. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не вірно встановлено обставини справи.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 17 серпня 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «Казка» задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року змінено в частині визначення грошових сум по заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати, вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку (відшкодування) за час затримки розрахунку при звільненні і в цій частині постановлено нове рішення.

Стягнуто з ТОВ «Казка» на користь ОСОБА_5 4 643,5 грн заборгованості по заробітній платі, 2873,50 грн компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати, 1653 грн вихідної допомоги.

В частині стягнення середнього (відшкодування) за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 17 серпня 2015 року ОСОБА_5 було подано касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року касаційну скаргу задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 17 серпня 2015 року в скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, - Позивач подала відповідачу 01.02.2012 року заяву про прийняття на роботу на посаду бармена-офіціанта з 01.02.2012 року з окладом 0,5 мінімальної заробітної плати (а.с. 42). Як вбачається з наказу ТОВ «Казка» від 01.02.2012 року № 1 (а.с.40) ОСОБА_5 була прийнята на посаду бармена-офіціанта з 01.02.2012 року з окладом 05 мінімальної заробітної плати.

Як встановлено судом першої інстанції позивач працювала 15 змін на місяць фактично по 14 годин підряд за зміну з 9.00 по 23.00, через кожні три робочі дні позивач мала три вихідні дні. З даною обставиною відповідач погодився, не оскаржив та не спростував. Отже, позивач відпрацьовувала не половину робочого часу, а більше нормальної тривалості робочого часу 40 годин (ст. 50 КЗпП). Отже, оплату праці позивача слід було тарифікувати в перші 4 години роботи в розмірі 0,5 мінімальної зарплати з розрахунку 8-годинного робочого дня та 40-годинного робочого тижня (ст. 3 ЗУ «Про оплату праці»). Оплата праці позивача понад чотири години за зміну повинна була бути оплачена як робота в надурочний час (ст. 106 КЗПП).

18.10.2012 року ОСОБА_5 подала заяву про звільнення у зв'язку з порушенням уповноваженим власником законодавства про працю, невиплату зарплати (ч.3 ст.38 КЗпП України). Одночасно просила надіслати трудову книжку на її адресу та видати довідку про доходи.

Відповідно до наказу ТОВ «Казка» від 16 листопада 2012 року «Про звільнення ОСОБА_5.» остання була звільнена з роботи 9 жовтня 2012 року за прогули вчинені з 7 жовтня 2012 року без поважних причин.

Відповідно до табелів обліку використання робочого часу за

2012 рік ОСОБА_5 працювала підряд три дні з наступними трьома вихідними днями.

Згідно табелю за жовтень 2012 року, позивач працювала 1, 5 та 6 жовтня, а з 7 жовтня табель не містить відомостей ні як робочі дні, так і прогули.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Судом встановлено, що в день звільнення ОСОБА_5 не було виплачено всіх належних сум, а саме заробітну плату, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати, компенсацію за невикористану відпустку.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні той факт, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача підлягають до задоволення в частині виключення з мотивувальної частини рішення безпідставно встановлених фактів. В іншому суд першої інстанції правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Апеляційна скарга відповідача до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Апеляційну скаргу ТОВ «Казка»відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді