Ухвала

іменем україни

07 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Закропивного О.В., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він є власником квартири по АДРЕСА_1. Зазначав, що 21 березня 2000 року з його згоди у його квартирі зареєстрував своє місце проживання його брат ОСОБА_5 Однак він в квартирі не проживав, комунальні послуги не сплачував, особистих речей його в квартирі немає. Ніяких домовленостей із відповідачем щодо користування ним квартирою не було. Вважає, що його права власника квартири порушені відповідачем у зв'язку з чим, звернувся до суду з позовом.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою по АДРЕСА_1.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року змінено в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, змінивши лише обґрунтування відмови у задоволенні позову, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі та не був відсутній в цій квартирі більше року, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням згідно з чинним законодавством.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

О.В.Закропивний

Т.О.Писана