Справа № 452/531/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"30" червня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого - судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача Вагурака І.Р. ,

представника третьої особи Васьків С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, Самбірської районної державної адміністрації у Львівській області та головного управління Держгеокадастру у Львівській області та про визнання права власності на земельну частку (пай),

встановив:

ОСОБА_1 24.02.2016 року пред`явила позов до Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права на земельну частку ( пай) у розмірі середньої земельної частки (паю) із земель запасу Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області.

У обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона 22 жовтня 1984 року була прийнята молодшим продавцем у Самбірське РТО і 18 листопада 1988 року була переведена продавцем у с. Ралівка Бісковицького споживчого товариства, у якому працювала до 1 липня 1996 року.

У цей час, коли вона працювала у Бісковицькому сільськогосподарському товаристві, на підставі указу президента України проводилося розпаювання земель селянської спілки, і їй, позивачу, як працівнику торгівлі, теж належала відповідна частка (пай), з приводу отримання якої та включення її у списки, вона неодноразово зверталася до відповідача та Самбірської РДА, однак їй було відмовлено. Ралівська сільська рада взагалі не повідомила про причини не включення її у списки працівників, які мали право на пай, а Самбірська РДА повідомила, що питання щодо додаткового включення у список осіб, які були пропущенні в основних списках, розглядалося конкурсною комісією при РДА, яка на даний час не діє і за захистом свого права їй рекомендовано звернутися до суду.

Під час попереднього судового розгляду справи до участі у справі залучено співвідповідача Головне управління Держгеокадастру у Львівській області та Самбірську районну державну адміністрацію у Львівській області.

Під час судового розгляду позивач та її представник у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві, крім цього представник позивача пояснила, що ОСОБА_1 неодноразово усно зверталася до Ралівської сільської ради про виділення їй земельної частки (паю), але їй було відмовлено, у 2003 році вона захворіла на онкологічне захворювання та перенесла операцію, після якої тривала довга реабілітація, також вона є інвалідом ІІ групи і ця обставина перешкоджала її вчасному зверненню за захистом своїх прав.

Представник відповідача - Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області позов не визнав, посилаючись на те, що позивач дійсно працювала продавцем у с. Ралівка та мала право на земельну часку (пай), однак позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки працюючи в галузі торгівлі та достовірно знаючи про порушення свого права, вона могла звернутися до суду за захистом свого права, однак цього не зробила, а також не зазначила поважності таких причин.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області позов не визнав, у письмовому запереченні пояснив, що повноваженнями щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб наділені Головні управління Держгеокадастру у Львівській області. Разом з тим правовий порядок щодо виділення в натурі на місцевості земельної частки (паю) закріплено спеціальним Законом України « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року № 122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)».

Вказаною Постановою КМУ від 04.02.2004 року № 122 визначений порядок організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), так у п. 3 вищевказаної Постанови визначеного, що у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки паю.

У свою чергу ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

З урахуванням вищевказаних законодавчих норм до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Львівській області не належить виділення в натурі на місцевості земельної частки (паю), оскільки такі повноваження покладені на відповідну районну державну адміністрацію або відповідну сільську раду.

Представник відповідача Самбірської районної державної адміністрації у Львівській області у судове засідання не з`явився, від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника та застосування строків позовної давності, оскільки, згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і протягом саме цього строку особа, чиї права порушені, має право звернутися до суду. Відповідно до п. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Однак, позивачем не зазначено поважні причини пропуску позовної давності на звернення до суду за захистом цивільного права або інтересу та п. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якою заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вислухавши пояснення позивача, її представника, представників відповідача та третьої особи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Згідно ст. 6 ЗК України в редакції від 13.03.1992 року при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів, враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.

Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

До числа осіб, зайнятих у соціальній сфері, належать працівники освіти, охорони здоров`я, культури, побутового обслуговування населення, зв`язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонери з числа цих осіб.

Із трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 22 жовтня 1984 року була прийнята молодшим продавцем у Самбірське роздрібно-торгівельне об`єднання і 18 листопада 1988 року була переведена продавцем Бісковицького споживчого товариства, у якому працювала до 1 липня 1996 року (а.с. 3).

Із посвідчення № НОМЕР_1 , видно, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Самборі та Самбірському районі Львівської області і з 24.11.2011 року призначена пенсія по інвалідності ІІ групи загального захворювання ( а.с. 7).

Із повідомлення Ралівської сільської ради вбачається, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право ОСОБА_1 на земельну частку (пай), може бути встановлене у судовому порядку (а. с. 5).

Із відповіді управління Держземагенства у Львівській області вбачається, що відповідно до п. 2 Указу Президента «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95, члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, отримували право на земельну частку (пай) відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Питання додаткового включення в список на право на земельну частку (пай) осіб, які були пропущені в основних списках, розглядалося конкурсною комісією при Самбірській районній державній адміністрації. На даний час вищезазначена комісія не діє.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05.06.2003 року, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку ( а. с. 4).

Згідно ст. 7 Указу Президента «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу

сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Позивач на час розпаювання земель працювала продавцем у с. Ралівка Бісковицького споживчого товариства Самбірського роздрібно-торгівельного об`єднання, тобто належала до числа осіб, зайнятих у соціальній сфері, то при розпаюванні земель їй повинна бути надана середня земельна частка (пай).

Разом з тим, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що визначено ст. 257 ЦК України, при цьому, згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Із виписки із медичної карти № 4387 , виписки із історії хвороби № 1287 , епікризів, виписки з історії хвороби, витягу із епікризу, виписки № 2282613 із карти амбулаторного хворого та витягу з медичної карти стаціонарного хворого 3395 відомо, що ОСОБА_1 дійсно хворіла з приводу чого періодично перебувала на лікуванні як амбулаторно так в умовах стаціонару, однак про порушення свого права на отримання земельної частки (паю) вона довідалася давно, так як пояснила, що зверталася до Ралівської сільської ради та отримувала відмови, наведені обставини та хвороба не перешкоджали її вчасному зверненню за захистом свого порушеного права до суду.

Згідно ч. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/9 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно відповіді управління Держгеокадастру у Самбірському району Львівської області від 06.06.2016 року загальна площа земель запасу Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, а саме сільськогосподарських угідь становить 5,5911 га, з них: рілля - 0,00 га; багаторічні насадження (сади) - 2,9627 га; сіножаті - 2,6284. Вільні землі резервного фонду в Ралівській сільській раді Самбірського району Львівської області відсутні ( а.с. 48).

Із довідки, виданої виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області відомо, що на території Ралівської сільської ради виготовлено 586 громадянам Державні акти на право власності на земельні ділянки (паї) площею 690,75 га рілля, крім цього 22 громадян мають зареєстровані речові права на площу 27,72 га рілля. Відповідно до проекту роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського кооперативу «Ралівський» - право на середню земельну частку (пай) по Ралівській сільській раді мають 814 осіб.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ураховуючи наведене, а також те, що поважних причин пропуску позовної давності позивачем під час розгляду справи не встановлено, відповідачами подан заяви про застосування строку позовної давності, а тому на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України у позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити за пропуском позовної давності у позові ОСОБА_1 до Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, Самбірської районної державної адміністрації у Львівській області та головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права власності на земельну частку (пай).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя