Справа № 202/5203/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(з а о ч н е)

15 вересня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29 квітня 2011 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 (нині - пр. ОСОБА_4) в місті Дніпрі. З часу її придбання вона проживає як в цій квартирі, так і за місцем своєї реєстрації в м. Орджонікідзе. Також в даній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_5 та його колишня дружина ОСОБА_3 Шлюб між ними розірваний рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року. Відповідач з вересня 2015 року не проживає в спірній квартирі, місце її проживання невідоме. За цих підстав позивач просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 38 у будинку № 26 по вул. Косіора (нині - пр. ОСОБА_4) в м. Дніпрі та зняти її з реєстрації за вказаною адресою.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, була повідомлена про час і місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомила, у зв'язку з чим суд вирішує справу в заочному порядку з урахуванням наявних у справі заперечень відповідача, в яких вона просить відмовити в позові, посилаючись на реєстрацію її дитини в спірній квартирі.

Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29 квітня 2011 року належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 (раніше - вул. С. Косіора в місті Дніпропетровську).

25 жовтня 2011 року в зазначеній квартирі була зареєстрована невістка позивача ОСОБА_3, шлюб між якою та сином позивача ОСОБА_5 укладений 17 жовтня 2011 року.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірваний.

Як вбачається з цього рішення, подружжя спільно не проживає та не веде спільного господарства з вересня 2015 року.

Згідно з довідкою Комунального виробничого житлово ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району від 20.05.2016 року № 2086 в квартирі АДРЕСА_1 (нині пр. Калнишевського в м. Дніпрі) зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_3 та малолітня ОСОБА_7

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що відповідач з вересня 2015 року не проживає в спірній квартирі та не користується нею, поважних причин її не проживання в квартирі не повідомила, суд вважає, що позов у частині визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 38 у будинку № 26 по пр. П. Калнишевського в місті Дніпрі (раніше - вул. С. Косіора в місті Дніпропетровську) є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Посилання відповідача в своїх запереченнях на реєстрацію в спірній квартирі її малолітньої дитини не може бути підставою для відмови в позові.

Щодо вимог позивача про зняття відповідача з реєстрації в спірній квартирі, то вони задоволенню не підлягають, оскільки за змістом статті 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні саме по собі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстраційного обліку державною міграційною службою та позивачу не відмовлено у знятті відповідача з реєстраційного обліку у зв'язку із втратою нею права користування житловим приміщенням.

Таким чином, позов ОСОБА_2 слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволення позову суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою № 38 у будинку № 26 по пр. П. Калнишевського в місті Дніпрі (раніше - вул. С. Косіора в місті Дніпропетровську).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп.

Це заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ю. Марченко