Справа № 454/1319/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

25 липня 2016 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Мандрик І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури міста Києва, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з Держави Україна в його користь 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями прокуратури.

Позов мотивовано наступним.

В Генеральну прокуратуру України позивачем направлено заяву про кримінальне правопорушення.

Надалі дана заява направлена в Прокуратуру м.Києва, звідки його заява направлена в Прокуратуру Шевченківського району м.Києва.

З Прокуратури Шевченківського району м.Києва він отримав відповідь про те, що в його заяві відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Вважає такі дії відповідача протиправними, такими, що порушують його права і завдали моральної шкоди.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився.

Подав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача Прокуратури міста Києва в судове засідання повторно не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав.

Представник відповідача Державної казначейської служби в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заяви про розгляд справи у його відсутності не подав.

З огляду на зазначене, суд ухвалює у справі заочне рішення.

Дослідивши докази, суд відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що останній звернувся до Генеральної прокуратури України та просив внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 366, 367, 375 КК України суддями Окружного адміністративного суду м.Києва ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно листа від 27.06.2013р., вищевказана заява скерована для розгляду в Прокуратуру м.Києва.

Прокуратурою м.Києва дана заява скерована в прокуратуру Шевченківського району м.Києва, що вбачається з листа від 12.07.2013р.

Із листа від 30.07.2013р. встановлено, що прокуратурою Шевченківського району м,Києва повідомлено ОСОБА_1 про те, що відомості за його заявою до ЄРДР не внесено у зв'язку з її безпідставністю.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Чинне законодавство не містить вичерпного переліку обставин, за яких підприємство чи організація може вважати, що їй заподіяно моральну шкоду.

Відповідно до вимог ст.1176 Цивільного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої незаконними рішення¬ми, діями чи бездіяльністю органу дізнання, поперед¬нього (досудового) слідства, прокуратури або суду, вказано, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, не¬законного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного засто¬сування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнен¬ня у виді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попе¬реднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Для настання відповідальності за ч.1 ст.1176 ЦК України необхідно, щоб вищеперераховані дії правоохоронних органів та суду були незаконними.

Такий же порядок відшкодування шкоди встановлений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в т.ч. майнової та моральної шкоди.

В даному випадку ОСОБА_1 не притягувався до кримінальної або адміністративної відповідальності і вищевказані заходи до нього прокуратурою не застосовувались.

В п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із наступними змінами та доповненнями) розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Право на повагу до гідності та честі відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, які не мають економічного змісту (статті 269, 270 ЦК).

Згідно із ст. 94 ЦК України юридична особа має особисте немайнове право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та на інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Цією ж статтею передбачено, що особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Таким чином, під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, а визначення змісту ділової репутації залежить від природи її суб'єкта.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Крім того, невнесення слідчим, прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань можуть бути оскаржені до слідчого судді в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом.

Однак, цим правом позивач не скористався.

Також, позивач в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а суд в судовому засіданні такі не здобув.

З огляду на зазначене, а також те, що відшкодування моральної шкоди не може слугувати позивачу джерелом для збагачення, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Прокуратури міста Києва, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю позовних вимог.

Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою до Сокальського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - в той самий строк з дня отримання його копії.

Головуючий: М. Я. Адамович