УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Завгородньої І.М., ЛеванчукаА.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Український капітал», Пайового венчурного інвестиційного фонду «MMCIS INVESTMENT» недиверсифікованого виду закритого типу, правонаступником якого є Пайовий закритий венчурний недиверсифікований інвестиційний фонд «Інтеркепітл» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу цінних паперів; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Український капітал», Пайового венчурного інвестиційного фонду «MMCIS INVESTMENT» недиверсифікованого виду закритого типу, правонаступником якого є Пайовий закритий венчурний недиверсифікований інвестиційний фонд «Інтеркепітл», про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів та застосування наслідків недійсності правочину, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 28 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Український капітал», Пайового венчурного інвестиційного фонду «MMCIS INVESTMENT» недиверсифікованого виду закритого типу, правонаступником якого є Пайовий закритий венчурний недиверсифікований інвестиційний фонд «Інтеркепітл» (далі - ПЗВНІФ «Інтеркепітл»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу цінних паперів.

Посилалось на те, що 28 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Український Капітал», що є юридичною особою та від свого імені діє як компанія з управління активами Пайового венчурного інвестиційного фонду «MMCIS INVESTMENT» недиверсифікованого виду закритого типу, правонаступником якого є ПЗВНІФ «Інтеркепітл», що діє через торгівця цінними паперами - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантандер Фінанс» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ-6/28/04/2014, згідно якого позивач зобов'язався передати у власність, а відповідач прийняти та оплатити вартість цінних паперів у вигляді акцій простих іменних у розмірі 149 350 грн, провівши повну оплату в безготівковій формі не пізніше 18 год. 29 грудня 2014 року на зазначені в договорі банківські реквізити, з моменту підписання цього договору. 29 серпня 2014 року відповідач сплатила частково 59 220 грн на рахунок позивача. У зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань, станом на 01 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 118 754 грн 30 коп., яка складається із 90130 грн заборгованості за договором, 27 261 грн 24 коп. - пені, 1 363 грн 06 коп. - 3 % річних, які позивач просив суд стягнути із відповідача на свою користь.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ Компанія з управління активами «Український Капітал», Пайового венчурного інвестиційного фонду «MMCIS INVESTMENT» недиверсифікованого виду закритого типу, правонаступником якого є ПЗВНІФ «Інтеркепітл», про визнання договору купівлі-продажу цінних паперів недійсним та застосування правових наслідків його недійсності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що повну оплату за вказаним договором в обумовлений строк нею проведено не було, оскільки відносно керівників ТОВ «MMCIS INVESTMENT» було порушено кримінальну справу, про що їй стало відомо із інтернетресурсів. Крім того, вона не набула права власності на 515 штук простих іменних акцій ПАТ «Інтернет глобал технолоджи». Вказувала, що за результатами зарахування прав на цінні папери на рахунок у цінних паперах депонента на дату зарахування складається виписка з рахунка в цінних паперах. Ця виписка не є цінним папером, а її передача від однієї особи до іншої не є вчиненням правочину щодо цінних паперів і не тягне за собою переходу прав на цінні папери та прав за цінними паперами. Оскільки вона не набула права власності на предмет договору, а відповідач не отримав обумовлену цим же договором суму грошових коштів, то договір є невиконаним, а отже він не створює юридичних наслідків.

Враховуючи наведене, просила визнати вказаний договорі недійсним і повернути сплачені кошти у розмірі 59 220 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Український Капітал», Пайового венчурного інвестиційного фонду «MMCIS INVESTMENT» недиверсифікованого виду закритого типу, правонаступником якого є ПЗВНІФ «Інтеркепітл», задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Український Капітал», Пайового венчурного інвестиційного фонду «MMCIS INVESTMENT» недиверсифікованого виду закритого типу, правонаступником якого є ПЗВНІФ «Інтеркепітл», суму заборгованості за договором купівлі продажу цінних паперів № БВ-6/28/04/2014 від 28 квітня 2014 року, яка утворилася станом на 01 липня 2015 року у розмірі 118 754 грн 30 коп., що включає в себе: 90 130 грн - заборгованість за договором, 27 261 грн 24 коп. - пеня, 1 363 грн 06 коп. - 3 % річних. Вирішено питання про розподіл судового збору. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 28 березня 2016 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2015 року змінено, зменшено розмір пені до 22 910 грн 31 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 28 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Український Капітал», що є юридичною особою та від свого імені як компанія з управління активами інституційних інвесторів та як компанія з управління активами Пайового венчурного інвестиційного фонду «MMCIS INVESTMENT» недиверсифікованого виду закритого типу, що діє через торговця цінними паперами Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантандер Фінанс» та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ-6/28/04/2014, згідно якого позивач зобов'язався передати у власність, а відповідач прийняти та оплатити вартість цінних паперів у вигляді простих іменних акцій у розмірі 149 350 грн, провівши повну оплату в безготівковій формі не пізніше 18 години 29 грудня 2014 року на зазначені у договорі банківські реквізити (п. п. 1.1, 2.1 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що сторони здійснюють дії, пов'язані із передачею прав власності на цінні папери не пізніше 31 травня 2014 року.

Згідно п. 4.2 договору продавець зобов'язаний в строк, передбачений у п. 4.1 цього договору, але не пізніше 18:00 за київським часом останнього дня цього терміну, надати своїй депозитарній установі розпорядження про списання з рахунку цінних паперів ЦП, зазначених у п. 4.1 цього договору, на користь покупця. Покупець протягом строку, визначеного у п. 4.1 цього договору, зобов'язаний надати своїй депозитарній установі розпорядження на зарахування ЦП, зазначених у п. 4.1 цього договору. Підтвердження факту переходу прав власності на ЦП є зарахування ЦП на рахунок у цінних паперах покупця.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_4 відповідно до довідки взаєморозрахунку від 29 серпня 2014 року сплачено 59220 грн.

Розпорядженням на зарахування прав на цінні папери № 230 від 05 травня 2014 року зараховано права на цінні папери, де емітентом є ПАТ «Інтернет Глобал текнолоджи», депонент ПАТ «ЗНКІФ «Інновейшен Кепітал», розпорядником рахунку у цінних паперах ТОВ КУА «Український капітал», а контрагентом є ОСОБА_4

16 квітня 2015 року за № 1-04/2015 товариством з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Український Капітал», що є юридичною особою та від свого імені як компанія з управління активами інституційних інвесторів та як компанія з управління активами Пайового венчурного інвестиційного фонду «MMCIS INVESTMENT» не диверсифікованого виду закритого типу направлено на адресу ОСОБА_4 претензію, згідно якої повідомлено про наявність заборгованості за договором купівлі - продажу цінних паперів від 28 квітня 2015 року та з вимогою сплатити дану заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ч. 3 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», бездокументарним цінним папером є обліковий запис на рахунку в цінних паперах у системі депозитарного обліку цінних паперів.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» права на цінний папір та права за цінним папером на пред'явника, що існує в бездокументарній формі, переходять у порядку, визначеному для переходу прав на іменні цінні папери.

За змістом частини 3 ст. 4 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» права на іменний цінний папір та права за іменним цінним папером переходять до іншої особи у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

У статті 8 Закону України «Про депозитарну систему України» визначено, що підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в бездокументарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі.

Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та право за цінними паперами депонента (уразі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах.

При електронній формі обігу цінних паперів доказом права власності на цінний папір є електронний запис по рахунку в цінних паперах, що ведеться зберігачем цінних паперів.

Електронний обіг цінних паперів схожий на перерахування грошових коштів через банківські рахунки. Бездокументарні - існують у формі електронних записів на рахунках. Документом, що посвідчує право власності, є виписка з рахунку у цінних паперах.

У разі, якщо цінні папери існують в бездокументарній формі обігу, або якщо відбулося знерухомлення цінних паперів, передача цінного паперу новому власнику відбувається шляхом зарахування цінного паперу з рахунку в цінних паперах відчужувача на рахунок в цінних паперах набувача. Для проведення переказу відчужувач подає своєму зберігачу розпорядження про списання цінного паперу, а набувач - розпорядження про зарахування.

З матеріалів справи вбачається, що 30 квітня 2014 року ОСОБА_4 уклала договір про продаж Товариству з обмеженою відповідальністю компанія з управління активами «Український капітал», що діє від імені, за рахунок активів та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Інновейшн кепітал» через торгівця цінними паперами товариство з обмеженою відповідальністю «Сантандер Фінанс» - цінних паперів у вигляді 515 простих іменних акцій емітента ЦП Публічного акціонерного товариства «Інтернет глобал технолоджі» за 149350 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 оплатила частково вартість договору купівлі-продажу цінних паперів від 28 квітня 2014 року у розмірі 59 220 грн та уклала 30 квітня 2014 року договір про продаж Товариству з обмеженою відповідальністю компанія з управління активами «Український капітал» цінних паперів у вигляді 515 простих іменних акцій, суди обґрунтовано виходили із того, що договір купівлі-продажу цінних паперів від 28 квітня 2014 року є укладеним і підстави для визнання його недійсним відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2015 року за № 1-04/2015 Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Український Капітал», що є юридичною особою та діє як компанія з управління активами Пайового венчурного інвестиційного фонду «MMCIS INVESTMENT» недиверсифікованого виду закритого типу направлено на адресу ОСОБА_4 претензію, згідно якою повідомлено про наявність заборгованості за договором купівлі-продажу цінних паперів від 28 квітня 2014 року та з вимогою сплатити дану заборгованість.

Враховуючи наведене та встановивши те, що ОСОБА_4 неналежним чином виконує зобов'язання за договором № БВ-6/28/04/2014 від 28 квітня 2014 року, внаслідок чого утворилася заборгованість, а позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кошти від продажу цінних паперів, на що він розраховував при укладенні договору, суди дійшли правильного висновку про стягнення з відповідача грошової суми від вартості цінних паперів у розмірі 90 130 грн.

Відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п. 7. 2. договору у випадках, коли покупець не виконає (неналежним чином виконає) свої зобов'язання по сплаті відповідної грошової суми, визначеної цим договором, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від перерахованої на користь продавця грошової суми. Така пеня сплачується за кожний день прострочки до моменту повного виконання покупцем своїх зобов'язань.

Оскільки судом першої інстанції розмір пені за період з 30 грудня 2014 року по 01 липня 2015 року був розрахований на підставі облікової ставки НБУ у розмірі 30 % річних, яка відповідно до постанови Національного банку України № 154 від 02 березня 2015 року була встановлена лише з 04 березня 2015 року, то суд апеляційної інстанції обгрунтовано її зменшив до 22 910 грн 31 коп., розраховуючи її із врахуванням того, що облікова ставка НБУ з 13 листопада 2014 року відповідно до постанови Національного банку України № 719 від 12 листопада 2014 року становила 14 % річних, а з 06 лютого 2015 року відповідно до постанови Національного банку України № 81 від 04 лютого 2015 року - 19,50 % річних.

Крім того, встановивши, що ОСОБА_4 порушила грошові зобов'язання, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції правильно стягнув на користь позивача три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1 363 грн 06 коп.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції у незміненій апеляційним судом частині залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 28 березня 2016 року та рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2015 року у незміненій апеляційним судом частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Завгородня І.М. ЛеванчукА.О.