АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Антоненко Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2011 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року ПАТ «БТА Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №018/28/08-22-4 від 19.05.2008 в розмірі 19 490,72 грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2011 позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «БТА Банк» 19 490,72 грн. заборгованості за кредитним договором, а також 194,91 грн. судового збору та 120 грн. інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2(поручитель за кредитним договором) просить скасувати рішення суду першої інстанції щодо стягнення з нього коштів та відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів вказує, що є підстави для припинення договору поруки відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки позивачем не було направлено поручителю вимогу про виконання зобов'язання після закінчення строку виконання основного зобов'язання.

Справа № 2-2567/11
№ апеляційного провадження:22-ц/796/14696/2016 /2016
Головуючий у суді першої інстанції: Сенін В.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

З таким висновком суду повністю не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 19.05.2008 між ВАТ «БТА Банк» (правонаступник ПАТ «БТА Банк») та ОСОБА_3, яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_3, було укладено кредитний договір № 018/028/08-22-4, за умовами якого Банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 25 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26,5% річних з кінцевим строком повернення кредиту 19.05.2009 (а. с. 8-9). Свої зобов'язання за договором позивач виконав, надавши ОСОБА_3 зазначену суму (а.с. 11). В порушення умов кредитного договору ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань не виконує, у зв'язку з чим станом на 21.12.2010 виникла заборгованість в загальному розмірі 19490,72 грн., що складається:12 900,50 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 6 561,74 грн. прострочена заборгованість за процентами;28,48 грн.строкова заборгованість за процентами. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19.05.2008 між ВАТ «БТА Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 018/028/08-22-4 (ДП). Відповідно до п. 1.1. даного договору поручитель відповідає перед Банком за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі перед Банком, що виникли з кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору із боржника та поручителя.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен був належно їх виконувати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договором поруки № 018/028/08-22-4 (ДП) від 19.05.2008, а саме п. 1.1. якого поручитель відповідає перед Банком за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі перед Банком, що виникли з кредитного договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору встановлений до 19.05.2009, колегія суддів вважає, що саме з даної дати почався перебіг шестимісячного строку для пред'явлення Банком вимоги про повернення зазначеного боргу до поручителя, який в свою чергу закінчився 20.11.2009.

Матеріали справи свідчать, що з позовом до поручителя про стягнення вищезгаданого боргу Банк звернувся у лютому 2011 року, тобто поза строк, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України, коли договір поруки припинився.

В зв'язку з чим, у суду першої інстанції не було підстав для стягнення вищезгаданої суми заборгованості з поручителя.

Суд першої інстанції на вищезгадані обставини уваги не звернув, в зв'язку з чим зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, а тому його рішення в зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову відносно відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2011 року в частині задоволення позовних вимог щодо ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Н.О.Антоненко