УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Карпенко С.О., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання власником недобудованого нерухомого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу судді апеляційного суду Закарпатської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2005 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_4 власником недобудованого нерухомого майна.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2005 року визнано ОСОБА_4 власником нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1.

У листопаді 2015 року, не погоджуючись із указаним рішенням місцевого суду, ОСОБА_5 звернулась до суду з апеляційною скаргою, у якій, зокрема, посилаючись на те, що про існування оскаржуваного рішення їй стало відомо лише у листопаді 2015 року, просила поновити процесуальні строки для звернення до суду.

Ухвалою судді апеляційного суду Закарпатської області від 14 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням причин поважності пропуску цього строку.

Ухвалою судді апеляційного суду Закарпатської області від 25 січня 2016 року визнано причини пропуску строку ОСОБА_5 неповажними та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2005 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_3 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи ОСОБА_5 у відкритті апеляційного провадження, суддя апеляційного суду виходив з того, що зазначені нею причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що ухвала судді апеляційного суду постановлена із дотриманням норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно із ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Під час розгляду справи апеляційним судом було правильно встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2005 року визнано ОСОБА_4 власником житлового будинку АДРЕСА_1; в подальшому вказаний житловий будинок було передано ОСОБА_4 в іпотеку публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» за іпотечними договорами від 25 жовтня 2006 року № 305/162-Ж та від 28 березня 2008 року № 305/41-Ж-08, які укладалися за письмовою нотаріально засвідченою згодою його дружини (співвласниці цього житлового будинку) ОСОБА_5 (а. с. 58, 59), і така згода надавалася нею одночасно з укладенням цих договорів, а в самих договорах є посилання на вказане вище рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2005 року.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_5 з 2006 року знала про існування зазначеного рішення суду, а тому вказана нею у 2015 році причина необізнаності щодо існування цього рішення, яка покладена у підставу для поновлення строку на його апеляційне оскарження, не може бути поважною, у зв'язку із чим правильно відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі відповідно до вимог ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судді апеляційного суду відповідає вимогам процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку із чим ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу судді апеляційного суду Закарпатської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: С.О. Карпенко

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана