Справа № 555/923/15-ц
Номер провадження 2/555/360/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2016 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельника В. Я.

при секретарі Григорієвій В. М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

його представника - адвоката Щура О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 вказує в заяві від 6 травня 2015 року, що починаючи з 2007 року він розпочав за згодою батька будувати будинок на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Земельна ділянка належить на праві власності відповідачу і успадкована ним після смерті його матері, баби позивача, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Будівельні матеріали, вкладені в незавершене будівництво будинку на земельній ділянці відповідача ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 вважає своєю власністю, оскільки їх придбання здійснювалося за його власні кошти за повної згоди відповідача. Про це свідчить відсутність з боку відповідача на протязі 9 років, відколи ним будується будинок, будь-яких претензій на нього чи позовів про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Після розірвання шлюбу відповідачем - батьком ОСОБА_3 з його матір'ю, що мало місце 22 грудня 2014 року, останній почав чинити йому перешкоди в користуванні незавершеним будівництвом, яке знаходиться на земельній ділянці відповідача.

Зазначає, що ним на будівництво будинку було придбано будівельні матеріали (камінь, блоки, ліс будівельний, покрівельний матеріал для даху, матеріал для грубки опалювальної, цвяхи) всього на суму 72 000 гривень.

З посиланням на ст. 328, ч.3 ст. 331 ЦК України просить визнати його, ОСОБА_1, власником будівельних матеріалів, що використані у будівництві незавершеного будинку по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 з підстав наведених в позовній заяві підтримали заявлені вимоги та дали аналогічні показання суду.

Як на доказ придбання позивачем будівельних матеріалів для будівництва будинку на земельній ділянці відповідача і досягнення такої домовленості з ним, ОСОБА_1 покликається на показання допитаних в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Позивач ОСОБА_1 просить в судових дебатах відшкодувати йому вартість придбаних будівельних матеріалів на суму 72 000 гривень.

Його представник ОСОБА_2 просить визнати позивача ОСОБА_1 власником використаних на незавершене будівництво будівельних матеріалів вартістю 84 010 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 не визнав звернутих до нього вимог. Пояснив, що будинок будувався за спільні кошти подружжя і жодних домовленостей про те, що він має належати комусь конкретно із членів сім'ї ні в усній формі, ні іншим чином оформлено не було.

Вказує, що будувався вказаний будинок як літня кухня. При цьому, після того як на нього почав заявляти свої права його старший син, відповідач по справі ОСОБА_1, на будинку через підпал, двічі згоряв дах. Причини підпалу та винуватця не встановили.

Звертає увагу на те, що земельна ділянка, на якій ведеться будівництво літньої кухні, належить йому на праві власності. В ході її будівництва вони жили з дружиною однією сім'єю і за спільні кошти подружжя зводили спірну будівлю. Не заперечив того факту, що особистою працею їм допомагали дочки, які проживають у с. Плоска Дубенського району Рівненської області.

Тоді як син ОСОБА_1 усі зароблені ним кошти спочатку віддавав матері, а в період коли велося будівництво він знаходився на заробітках за межами України і особистою працею участі в будівництві не брав.

Натомість за зароблені кошти ним придбавалися транспортні засоби. Так, в останні роки він придбав легковий автомобіль марки "Жигулі", мікроавтобус, інші транспортні засоби, якими користується особисто.

Просить в позові ОСОБА_1 відмовити.

Вислухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог. При цьому зазначає наступне.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що зведення незавершеного будівництвом спірного будинку проводилося подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_9 за спільні кошти.

Жодні договори, в яких би визначалися частки того чи іншого співвласника, ними не укладалися. В будівництві будинку особистою працею допомагали діти відповідача.

Це, зокрема, підтвердили допитані в якості свідків близькі родичі сторін по справі: сестри позивача-дочки відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8, а також сусідка ОСОБА_6

З їх пояснень будівельні матеріали придбавалися відповідачем ОСОБА_3 за кошти, надані сином, позивачем у справі ОСОБА_1, для матері ОСОБА_9

Позивач ОСОБА_1 не надав письмових доказів на підтвердження факту придбання ним будівельних матеріалів, а вважати, що кошти вкладені подружжям у будівництво в якійсь частині належали позивачу, оскільки з пояснень свідків надавалися ним матері ОСОБА_9, суд не може визнати доведеним. Позивач ОСОБА_1 не довів коли і скільки саме його коштів ним було передано матері, а нею використано для будівництва.

Пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_1 вкладав кошти в незавершене будівництво і будинок зі слів батька будувався для сина ОСОБА_1 не спростовують того факту, що незавершений будівництвом будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_9

А у відповідності з п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України (далі - СК)); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Для визначення члена сім'ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у статті 3 СК.

Так, згідно з цією нормою закону сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, суд вважає встановленим, що діти відповідача ОСОБА_3, в тому числі позивач ОСОБА_1, не створювали разом з батьками об'єкту спільної сумісної власності, оскільки не приймали спільними працею та коштами участі у зведенні спірного незавершеного будівництвом будинку. Існування такої домовленості між ними в судовому засіданні не встановлено.

Земельна ділянка площею 0.08 га за адресою по АДРЕСА_1, на якій здійснюється будівництво і яке на даний час є незавершеним, належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий йому 28 жовтня 2010 року (а. с.32).

Відповідачем ОСОБА_3 28 листопада 2014 року виготовлено також будівельний паспорт на забудову присадибної ділянки (а. с. 30-31), а дозвіл на проектування і перебудову житлового будинку за вказаною адресою йому надано рішенням № 201 Вітковицької сільської ради від 24 січня 2008 року (а. с. 27).

Той факт, що будівництво слід визнати незавершеним доводиться висновком судової будівельно-технічної експертизи № Е-17/15 від 16 жовтня 2015 року, згідно з п.1 якого відомо, що ступінь його готовності складає 60 %.

А згідно з пунктом 15 вищеназваної постанови пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК).

У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна.

А згідно з ч.3 ст. 331 ЦК України у разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, тобто та, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору та є власником цієї речі. може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

На думку суду, це може стосуватися лише забудовника, а не особи, яка оспорює його право власності на незавершене будівництво.

Суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 всупереч заявленим вимогам у позовній заяві - визнати його власником будівельних матеріалів, що використані ним на будівництві незавершеного будинку, просив в судовому засіданні відшкодувати йому їх вартість на суму 72 000 гривень, що не відповідає заявленим ним вимогам у позовній заяві та позиції його представника в судовому засіданні. При тому, що згідно висновку експертизи вартість використаних будівельних матеріалів в незавершеному будівництві становить 84 010 гривень.

Така суперечлива позиція сторони позивача також є свідченням недоведеності вимог ОСОБА_1 про те, що будівництво спірного будинку здійснювалося за його особисті кошти.

На підставі наведеного в позові ОСОБА_1 має бути відмовлено.

Керуючись ст. ст. 4-14, ч.2 ст.31, ст.ст.209,212-215,218 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328 ч.3 ст. 331 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання його власником будівельних матеріалів вартістю 72 000 гривень, що використані для будівництва незавершеного будинку за адресою по АДРЕСА_1, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд.

Суддя: Мельник В. Я.