Справа № 457/200/16 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/4683/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про визнання правочину удаваним, застосування наслідків недійсності правочину, -

ВСТАНОВИЛА:

18 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 16 червня 2007 року між ним та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 було укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М., згідно умов якого ним було відчужено житловий будинок №4 загальною площею 55.3 кв.м та земельну ділянку прощею 0,0656 га по АДРЕСА_1 за 62 051 гривень.

Також між ним та ОСОБА_6 04 листопада 2008 року було укладено два попередніх договори купівлі-продажу житлового приміщення, реєстр №1614 та №1615, предметом яких є укладення у майбутньому основних Договорів купівлі-продажу квартир у строк не пізніше 20 грудня 2009 року.

За умовами Договору №1614 сторони домовились про продаж йому ФОП ОСОБА_6 квартири №1 на першому поверсі по лівій стороні сходової клітки у житловому будинку по АДРЕСА_1 за 126 440 гривень.

За умовами Договору №1615 сторони домовились про продаж йому ФОП ОСОБА_6 квартири №2 на першому поверсі по лівій стороні сходової клітки у житловому будинку по АДРЕСА_1 за 118030 гривень.

Насправді при підписанні договору купівлі-продажу від 16 червня 2007 року він не отримував від ОСОБА_6 62051 грн. за проданий будинок та земельну ділянку, натомість останній зобов'язувався передати йому (ОСОБА_4.) квадратні метри житлової площі у майбутньому новозбудованому будинку по АДРЕСА_1.

Своїх зобов'язань ОСОБА_6 перед ним не виконав, натомість на незавершене будівництво за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешти державною виконавчою службою.

Позивач вважав, що договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладений 16 червня 2007 року між ним та відповідачем є удаваним правочином, оскільки вчинявся з метою приховування іншого правочину, а фактично був договором міни земельної ділянки на створення у майбутньому квартир.

Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 17 березня 2016 року позов задоволено.

Визнано удаваним і недійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладений між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений 16.06.2007 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М., реєстраційний номер 970, скасовано його та застосовано наслідки його недійсності:

скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1;

скасовано Державний Акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданий 15.08.2007 року Трускавецького міською радою, про що внесено запис у Книгу записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею і договору купівлі-продажу землі за №84 в частині права власності на земельну ділянку площею 0,0656 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час кадастровий номер НОМЕР_2), виданий на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 16.06.2007 року, реєстраційний №970, та скасовано запис про право власності;

Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,0656 га по АДРЕСА_1, яка належала йому на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку, виданого 14.06.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №52 з кадастровим номером НОМЕР_3, та скасовано записи про накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 28 лютого 2012 року задоволено його позов до ФОП ОСОБА_6 про стягнення коштів у розмірі 362785,20 доларів США у зв'язку з невиконанням умов попередніх договорів, укладених між ним та відповідачем. Однак державний виконавець не може проводити виконавчі дії з примусової реалізації майна, оскільки скасовано право власності ФОП ОСОБА_6 на житловий будинок та земельну ділянку.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач визнав позов, що призводить до виведення майна з-під арешту органів державної виконавчої служби з метою уникнення відповідальності за виконання судових рішень по стягненню з нього заборгованості.

Суд першої інстанції в порушення ст. 377, 381 ЦК України та ст. 120 ЗК України, вирішуючи питання щодо права власності на земельну ділянку, не досліджував правовий статус нерухомого майна, яке знаходиться на земельній ділянці. Судом не досліджено пропуску строків позовної давності.

Просить рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 березня 2016 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов суд визнав, що договір купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки укладений 16 червня 2007 року є удаваним правочином, оскільки вчинявся позивачем та відповідачем з метою приховати інші правочини, які мали бути укладені між ними (ОСОБА_4 та ОСОБА_6.) у порядку визначеному Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». По суті між сторонами 16 червня 2007 року було укладено договір міни земельної ділянки на створення у майбутньому квартир.

Крім того, відповідач позов визнав повністю, і визнання позову не суперечить інтересам третіх осіб та не порушу їхніх прав.

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Як зазначено у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваними правочинами (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки в тому випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) спірну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом та матеріалами справи установлено, що 16 червня 2007 року між ОСОБА_4 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 було укладено Договір купівлі-продажу який посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М. згідно умов якого ОСОБА_4 продав ОСОБА_6 житловий будинок №4 загальною площею 55.3 кв.м. та земельну ділянку прощею 0,0656 га по АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Як зазначено у п.2.1. Договору, продаж земельної ділянки та житлового будинку за домовленістю сторін вчинено за 62 051 гривень (ціна продажу земельної ділянки становить 45674 гривень, ціна продажу житлового будинку становить 16377 гривень). Своїми підписами під цим договором ОСОБА_4 підтвердив факт повного розрахунку за продану ним земельну ділянку та житловий будинок і відсутності щодо покупця (ФОП ОСОБА_6.) будь-яких претензій фінансового характеру.

У п.4 сторони підтвердили, що Договір не носить характер уявного та удаваного правочину. Обсяг дієздатності сторін перевірено нотаріусом.

Таким чином, укладаючи 16 червня 2007 року оспорюваний договір купівлі- продажу будинку та земельної ділянки ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_6, обумовили ціну та предмет договору, а продавець підтвердив факт повного розрахунку з боку покупця та відсутністю претензій.

Також сторони обумовили ціну та предмет договору при укладенні нотаріально посвідчених попередніх договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень від 04 листопада 2008 року №1614 та №1615.

Так, за умовами Договору №1614 сторони домовились про продаж ОСОБА_4 квартири №1 на першому поверсі по лівій стороні сходової клітки у житловому будинку по АДРЕСА_1 за 126 440 гривень.

Для забезпечення виконання зобов'язання по укладенню у майбутньому договору купівлі - продажу зазначеної квартири ОСОБА_4 сплатив ФОП ОСОБА_6 аванс у розмірі 115 061 гривень (а.с.7-9).

За умовами Договору №1615 сторони домовились про продаж ОСОБА_4 квартири №2 на першому поверсі по лівій стороні сходової клітки у житловому будинку по АДРЕСА_1 за 118 030 гривень.

Для забезпечення виконання зобов'язання по укладенню у майбутньому договору купівлі продажу зазначеної квартири ОСОБА_4 сплатив ФОП ОСОБА_6 аванс у розмірі 107408 гривень (а.с.10-13).

Таким чином, немає підстав вважати, що договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, укладений 16 червня 2007 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 є удаваним правочином і вчинявся з метою приховання інших правочинів, зокрема на створення у майбутньому для ОСОБА_4 двох квартир у новозбудованому будинку по АДРЕСА_1.

Визнання ФОП ОСОБА_6 позову не є достатньою підставою для задоволення позову, оскільки такі пояснення суперечать умовам договору купівлі-продажу від 16 червня 2007 року, де ОСОБА_4 своїм підписом ствердив про продаж будинку та земельної ділянки ФОП ОСОБА_6 за обумовлену суму.

Крім того, визнання ФОП ОСОБА_6 позову порушує права та інтереси третіх осіб - зокрема апелянта ОСОБА_2

Так, за рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 17 березня 2016 року по справі №2/1324-405/11 було задоволено позов ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_6 про стягнення коштів у розмірі 362785,20 доларів США у зв'язку з невиконанням умов попередніх договорів.

Зазначене рішення суду було частково переглянуте 30 травня 2012 року Апеляційним судом Львівської області, й суму заборгованості ФОП ОСОБА_6 перед ОСОБА_2 визначено у гривнях в сумі 1 813 927,50 гривень. Рішення судів набрали законної сили.

При провадженні виконавчих дій з приводу примусового виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2012 року постановою державного виконавця Трускавецького міського управління юстиції від при примусовому виконанні виконавчого листа №2/1324-405 від 11 червня 2012 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_6, в межах суми стягнення, в тому числі на незавершене будівництво житлового будинку із земельною ділянкою площею 0,1056 га, кадастровий номер НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1.

Також, 09 лютого 2016 року ОСОБА_2 було пред'явлено для виконання виконавчий лист виданий Галицьким районним судом Івано-Франківської області 08 лютого 2016 року по справі №2/341/541/15 про стягнення з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 1524176,41 гривень.

Обидва виконавчі провадження об'єднані та визначено загальний борг ОСОБА_6 перед ОСОБА_2 в сумі 3 338 103,91 гривень.

У той же час, виконавчі дії з примусової реалізації арештованого майна не можуть бути проведеними, оскільки на підставі оскаржуваного рішення суду скасовано право власності ФОП ОСОБА_6 на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1056 га, кадастровий номер НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1.

Убачається, що оскаржуваним рішенням суду виводиться спірне майно з - під арешту органів державної виконавчої служби. Очевидно з тих підстав відповідачем було визнано позовні вимоги ОСОБА_4 в суді першої інстанції.

Тому обґрунтованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення його прав при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції в порушення ч.4 ст.10 ЦПУ України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: зокрема, щодо залучення в якості відповідача ОСОБА_2, що потягнуло порушення прав останнього.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 березня 2016 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст. ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 березня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до фізичної особи підприємця ОСОБА_6 про:

визнання удаваним і недійсним Договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідченого 16 червня 2007 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М., реєстраційний номер 970, скасуванню його та застосуванню наслідків його недійсності;

скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1;

скасування Державного Акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданого 15 серпня 2007 року Трускавецького міською радою, про що внесено запис у Книгу записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею і договору купівлі-продажу землі за №84 в частині права власності на земельну ділянку площею 0,0656 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час кадастровий номер НОМЕР_2), виданого на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 16.06.2007 року, реєстраційний №970, та скасування запису про право власності;

визнання за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,0656 га по АДРЕСА_1, яка належала йому на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку, виданого 14 червня 2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №52 з кадастровим номером НОМЕР_3, та скасування записів про накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1381 гривень 60 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.