РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіональної філії „Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства „Укрзалізниця про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить зобовязати керівництво вагонного депо станції Одеса-Головна служби пасажирських перевезень Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» надати додаткову відпустку офіціанту цеху № 18 вагонного депо станції Одеса-Головна Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», ОСОБА_1 згідно поданої заяви від 16.05.2016 р.

При цьому посилається на те, що вона працює офіціантом цеху № 18 в пасажирському вагонному депо Одеса-Головна Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

17.12.2015 року вона звернулася до керівника пасажирського вагонного депо ОСОБА_2В, з заявою про надання відпустки з 01.01.2016 року. Однак, у відділі кадрів підприємства їй було повідомлено про те, що вона не має права на відпустку, оскільки заява не співпадає з графіком відпусток. У звязку з відсутністю будь-якої інформації про стан розгляду заяви, 03.03.2016 р. представником було направлено до ПАТ «Укрзалізниця» Регіональна філія «Одеська залізниця» адвокатський запит № 43-03/16, з метою отримання інформації про результати розгляду уповноваженими посадовими особами підприємства заяви про надання відпустки. 22.03.2016 р. надійшла відповідь на адвокатський запит від 03.03.2016 р. В відповіді зазначено, що про результати розгляду скарги ОСОБА_1 та заяви про перенесення відпустки заявницю було повідомлено шляхом направлення рекомендованих листів на адресу місця реєстрації, яка наявна у відділі кадрів депо, про що свідчать фіскальні чеки. Однак, зазначені листи постійно поверталися на адресу депо із поміткою «не обслуговується». В додаток до відповіді на адвокатський запит було додано листа від 30.12.2015 р., в якому повідомляється про відмову в задоволені заяви про надання відпустки.

25.03.2016 р. з метою здійснення перевірки, щодо ненадання гарантованої законодавством про працю відпустки нею була подана скарга до Управління держпраці в Одеській області. Після здійснення перевірки Управлінням держпраці в Одеській області, щорічна відпустка була їй надана, однак, лише у квітні місяці, після сплину майже 4 місяців з дня подання заяви. З метою догляду за дитиною в період літніх канікул, 16.05.2016 р. вона звернулася до керівництва вагонного депо служби пасажирських перевезень Регіональної філії «Одеська залізниця» з заявою про надання додаткової відпустки за період відпрацьованих років з 2009 р по 2016 р. шляхом направлення заяви кур'єрською службою. 20.05.2016 р. під час особистої зустрічі представника позивачки з керівництвом вагонного депо служби пасажирських перевезень та уповноваженими особами підприємства було повідомлено, що відпустка ОСОБА_1 буде надана безперешкодно. При цьому зазначили, що необхідно про це повідомити за 10 днів до початку відпустки. З метою недопущення конфліктних ситуацій з керівництвом підприємства 20.05.2016 р. нею була надіслана заява про надання додаткової відпустки з 30.05.2016 р. шляхом направлення заяви кур'єрською службою. У звязку з відсутністю інформації по заяві про надання додаткової відпустки 01.06.2016 р. представником було направлено адвокатський запит до регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» про результати розгляду заяви. 14.06.2016 р. надійшла відповідь від 30.05.2016 р.. в якій було повідомлено. що ОСОБА_1 необхідно звернутися до адміністрації вагонного депо із заявою про надання додаткової відпустки. Станом на сьогоднішній день, додаткова відпустка їй не надана.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.05.2009 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано шлюб, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачка відновила своє дошлюбне прізвище «Мокрінчук».

Як вбачається з листа «Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Дошкільного закладу №275» Одеського навчально-виховного комплексу «Надія» син позивачки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається в цьому закладі з 01 вересня 2011 р. по даний час. У 2016 р. 2017 р. він є учнем 6-Б класу. Вихованням, утриманням та доглядом за ним займається ОСОБА_1

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, що складений державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 має заборгованість по аліментам в твердій грошовій сумі 42883,74 гривень станом на 01.05.2016 р.

ОСОБА_1 працює офіціантом цеху № 18 в пасажирському вагонному депо Одеса-Головна Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

16.05.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до керівництва пасажирського вагонного депо служби пасажирських перевезень Регіональної філії «Одеська залізниця» з заявою про надання додаткової відпустки, основної відпустки, починаючи з 2009 р по теперішній час, в звязку з тим, що вона самостійно виховує дитину. Додаткова відпустка необхідна для догляду за дитиною в період літніх канікул.

В подальшому ОСОБА_1 подала заяву згідно якої 16.05.2016 р. нею була подана заява про надання додаткової відпустки. Датою початку додаткової відпустки просить вважити 30.05.2016 р.

30.05.2016 р. В.о. начальника пасажирського вагонного депо було надіслано відповідь ОСОБА_1 на її заяву від 16.05.2016 р. щодо надання додаткової оплачуваної відпустки, відповідно до якої з метою надання невикористаної соціальної відпустки їй необхідно звернутися до адміністрації вагонного депо із зазначенням дати, з настанням якої виникає необхідність у такій відпустці.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про відпустки право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про відпустки» жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, матері інваліда з дитинства підгрупи А 1 групи, одинокій матері, батьку дитини або інваліда з дитинства підгрупи А 1 групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в ліквальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або інваліда з дитинства підгрупи А І групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів.

Отже, надання працівнику відпустки є не правом, а обовязком власника підприємства.

Таким чином, слід зобовязати адміністрацію вагонного депо станції Одеса-Головна служби пасажирських перевезень Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» надати ОСОБА_1 додаткову відпустку, згідно поданої заяви від 16.05.2016 р.

Керуючись ст.ст. 2, 19 Закону України "Про відпустки", ст.ст. 213 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобовязати адміністрацію вагонного депо станції Одеса-Головна служби пасажирських перевезень Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» надати додаткову відпустку офіціанту цеху № 18 вагонного депо станції Одеса-Головна Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», ОСОБА_1 згідно поданої заяви від 16.05.2016 р.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

14 грудня 2016 року