Справа № 635/3137/16-ц
Провадження 2/635/1689/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді О.М. Пілюгіної

за участю секретаря Журавльової Є.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Покотилівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка дії в своїх інтересах та від імені ОСОБА_2 до ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності та про вселення до житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, яка діє в своїх інтересах та від імені ОСОБА_5, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_7 та просить усунути перешкоди у здійсненні нею права спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перебувала із ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі від якого мають трьох дітей: ОСОБА_6, 1998 року народження, ОСОБА_8, 2000 року народження і малолітньою ОСОБА_5, 2010 року народження. В період шлюбу було придбано житловий будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 які оформлено в ? частині на ім'я позивача, в іншій ? частині на дочку ОСОБА_6. Після придбання будинку родина проживала в ньому, при цьому місце проживання ОСОБА_7 у цьому будинку не зареєстровано. Сімейне життя з чоловіком не склалось, сім'я розпалась і шлюб було розірвано 09 квітня 2015 року за рішенням Московського районного суду міста Харкова. Відносини з чоловіком погіршились настільки, що позивач з меншою дочкою ОСОБА_9 змушена була проживати у своїх батьків у місті Харкові, але в спірному будинку залишились їх з дочкою речі, до яких вона мала доступ оскільки мала свої ключі від будинку. 25 листопада 2015 року позивач не змогла відкрити вхідні двері і потрапити до будинку, бо ОСОБА_7 замінив замки, тому позивач з цього приводу викликала поліцію. До теперішнього часу позивач не має можливості користувалися частиною належного їй будинку, тому звернулась до суду з позовом про вселення.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги просила їх задовольнити з підстав вказаних у позові, також пояснила, що внаслідок спільного проживання з колишнім чоловіком отримала захворювання нервів і потрапила до лікарні, а після проходження курсу лікування колишній чоловік ОСОБА_7 не пустив її в будинок і вона змушена була шукати прихистка у своїх батьків.

Відповідач ОСОБА_7, який діє від свого імені та в інтересах ОСОБА_6, у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на його безпідставність та пояснив, що не чинить позивачу перешкод в користуванні будинком, що позивач добровільно залишила будинок, при цьому посилався на те, що позивач є психічно хворою людиною, проходила лікування у психіатричній лікарні і старші діти не бажають з нею спільно проживати.

Представник відповідачів ОСОБА_10, який діє на підставі договорів про ведення справи в суді, в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на недоведеність позивачем своїх вимог і вказав, що позивач не має жодної перешкоди для проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_1 Також вказав, що позивач не є подружжям, тому її вселення в будинок, де проживає відповідач з іншою родиною не є можливим, оскільки не допускається вселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9 років, крім подружжя, а норма житлової площі в Україні на одну особу встановлено в розмірі 13,65 кв. м.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, представника відповідачів, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в ? частині зареєстрований за ОСОБА_11 на підставі договору купівлі - продажу від 07 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., реєстр № 6189 та в ? частині зареєстрований за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі - продажу від 07 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., реєстр № 6189, про що свідчить вказаний договір та Витяг про державну реєстрацію прав, що виданий 19 вересня 2011 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації».

В судовому засіданні відповідач та його представник не заперечували, що позивач ОСОБА_1 в шлюбі «Плохотніченко» є власницею ? частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

За відомостями будинкової книги за адресою: АДРЕСА_1 у будинку зареєстровано місце проживання: ОСОБА_11 з 08 жовтня 2011 року та ОСОБА_6, 1998 року народження, ОСОБА_8, 2000 року народження, ОСОБА_5, 2010 року народження.

Відомості про реєстрацію місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 містяться також в паспорті громадянина України МТ44043707, що виданий 03 лютого 2016 року Харківським РВГУДМС України в Харківській області на іі ім'я.

За висновком від 15 листопада 2015 року, що складений Липецьким відділом поліції Харківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області (ЖЕО № 77/296 від 12.11.2015 року) за наслідками розгляду заяви ОСОБА_11, 12 листопада 2015 року о 13.30 год. ОСОБА_11 приїхала за адресою: АДРЕСА_1 але увійти до себе в будинок не змогла, оскільки її колишній чоловік змінив замок і двері ніхто не відчинив.

Суду в якості доказів надані: супровідний лист ХВП КУНПУ в Харківській області на ім'я позивача, рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року (справа № 635/490/15-ц) за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні приміщенням та про виселення, яким в позові відмовлено; інформація з місця проживання на позивач та інформація з місця проживання на відповідача; лист ХВП КУНПУ в Харківській області на ім'я відповідача.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема шляхом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, при цьому усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд, аналізуючи надані докази в їх сукупності приходить до висновку, що вимоги позивача про вселення до житлового будинку підлягають задоволенню, оскільки позивач є співвласником житлового будинку і як співвласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування своїм майном, тому суд задовольняє позов про вселення позивача у житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належний їй на праві приватної власності в 1/2 частині на підставі договору купівлі-продажу, при цьому враховує, що факт перешкоджання з боку відповідача користування позивачем житловим приміщенням підтвердив в тому числі сам відповідач, який в письмових запереченнях вказав про неможливість вселення позивача ОСОБА_1, яка не є його дружиною, бо він проживає з іншою родиною, а в судовому засіданні вказав, що старші діти не бажають жити разом із матір'ю ОСОБА_14, і за вказаних обставин не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він не чинить позивачу перешкод в користуванні житловим приміщенням.

Також суд вважає надуманими і не приймає до уваги посилання відповідача про те, що позивач не обґрунтувала подання нею позову в інтересах малолітньої ОСОБА_5, при цьому виходить з тих обставин, позивач як мати є законним представником малолітньої.

При розгляді справи суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач проходила курс лікування у психіатричній лікарні, та те, що є рішення суду яким позивачу відмовлено у виселенні ОСОБА_7 зі спірного будинку, як такі, що не впливають на реалізацію позивачем її права власності і тому не мають суттєвого значення для вирішення справи.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, і суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 551 гривні 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, ст. 212-215 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка дії в своїх інтересах та від імені ОСОБА_2 - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням та вселити ОСОБА_1 у житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особам, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пілюгіна