АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/6121/16 Головуючий 1-ї інстанції - Сєлютіна Н.М.
Справа №628/2453/15 Доповідач - Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року колегія судді судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Костенко Т.М.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення порушеного права та вселення, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві власності квартирою АДРЕСА_2, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що її син - відповідач ОСОБА_1, починаючи з 2010 року зареєстрований в спірній квартирі, але ніколи в ній не проживав. В спірній квартирі відсутні будь-які речи або майно відповідача. Комунальні послуги він ніколи сплачував. Фактично її син разом зі своєю сім'єю проживає за іншою адресою: АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача в належній їй на праві приватної власності квартирі створює для неї перешкоди у її володінні, користуванні та розпорядженні. Зокрема, вона не може оформити субсидію та користуватися іншими пільгами, на які має право. Між нею, як власником житла, та відповідачем відсутні будь-які домовленості щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. У добровільному порядку знятися з реєстрації за спірною адресою відповідач відмовляється, що змусило її звернутися з цим позовом до суду за захистом прав власника нерухомого майна.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, яку мотивує тим, що у 2010 році він припинив шлюбні стосунки з дружиною і остання звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. 06.10.2010року він добровільно знявся з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1, де проживав разом зі своєю сім'єю, та за згодою з матір'ю ОСОБА_2 вселився у спірну квартиру, як член її сім'ї, та за заявою матері зареєструвався в ній і став проживати. Допомагав матері робити в квартирі ремонт, виконував інші необхідні роботи. Між ними були добрі родинні стосунки, мати знала про його плани, проте, що він працює за межами України, приїжджає дуже рідко та на нетривалий час, жодних претензій до нього з її боку не було. Мати постійно говорила, що квартира після її смерті буде його, показувала йому заповіт, у них не було причин не довіряти один одному. Влітку 2015 року з матір'ю в нього погіршилися відносини через те, що він не схвалював її дій щодо звернення в червні 2015року до суду з позовом про виселення вітчима ОСОБА_3 з квартири, з яким вона розірвала шлюб у 2012 році і який помер - 01.07.2015р. Після цих подій він не зміг вселитися до квартири та проживати в ній, оскільки мати стала закривати вхідні двері квартири на додатковий замок, відмовившись надати йому екземпляр ключів. Зазначає, що з 2010 року він постійно працює за кордоном - в Російській Федерації, з липня 2014 року працює в м. Москва, про що свідчить патент від 07.07.2014року, який отримує строком на рік. Зараз він продовжує працювати там, а тому за характером роботи тимчасово не може проживати в спірній квартирі. Той факт, що на теперішній час у нього з матір'ю погіршилися сімейні відносини, не позбавляє його права користування квартирою.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та його представники - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позов ОСОБА_2 не визнали і просили задовольнити зустрічний позов.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_2 належною їй на праві особистої приватної власності квартирою АДРЕСА_2

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2.

В іншій частині позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 відмовити, та задовольнити його зустрічну позовну заяву, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Інша сторона рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржує.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Оскільки рішення в частині відмови у задоволенні вимог первісного позову про відмову зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1 за спірною адресою сторонами не оскаржується, тому відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Задовольняючи первісний позов частково та відмовляючи у зустрічному позові, суд виходив з того, що право власника нерухомого майна підлягає захисту шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки ОСОБА_1, будучи зареєстрованим в спірній квартирі з 2010 року, не проживав в цьому житловому приміщенні на протязі усього минулого часу.

Згідно положень ст.41 Конституції України та ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України власникові належить право володіння, користуватися і розпорядження належним йому майном на власний розсуд, право приватної власності є непорушним, незалежним від волі інших осіб.

Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд.

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст.405 ЦК України).

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, виданого за рішенням виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 20 жовтня 1998 року №666/28, на праві приватної власності належить однокімнатна квартира, загальною площею 31,2кв.м, жилою площею 16,6кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_1 доводиться позивачу ОСОБА_2 рідним сином, який з її згоди був зареєстрований в спірному приміщенні 13.10.2010року, про що свідчать дані довідки з місця проживання за №60 від 17.07.2015р. (а.с.70) та копії паспорта на ім'я ОСОБА_1, в якому міститься штамп про його реєстрацію за цією адресою (а.с.64).

Факт не проживання відповідача ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 підтверджується актом від 16.07.2015року, довідкою ЖБК-1 «Ливарник» за №60 від 17.07.2015року (а.с. 7,11).

Будучи допитаними в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідків особи, що складали акт від 16.07.2015року про не проживання відповідача ОСОБА_1 в спірному жилому приміщенні, голова ЖБК-1 «Ливарник» - ОСОБА_7 та мешканець квартири №106 цього будинку ОСОБА_8, підтвердили ті обставини, що він у квартирі ніколи не проживав, а постійно мешкає разом зі своєю сім'єю у квартирі АДРЕСА_1.

Більш того, сам ОСОБА_1 не заперечував того факту, що після реєстрації його в квартирі АДРЕСА_2, яка належить матері ОСОБА_2, він жив в ній лише один місяць і більше там не проживав, але іноді приходив до матері після приїздив із Росії, оскільки фактично проживав з дружиною та сином в АДРЕСА_1.

Також судом встановлено, що мета перереєстрації ОСОБА_1 за адресою проживання його матері було бажання отримати субсидію для його сім'єю за іншою адресою.

Доводи відповідача про неможливість вселення у спірну квартиру та проживання в ній через додатковий замок на вхідних дверях і відмову матері надати йому ключі від цього замка, є голослівними, не підтверджені належними доказами. Як свідчать матеріали справи з цього приводу він нікуди не звертався, а зустрічний позов ним подано лише після звернення ОСОБА_2 з позовом до суду про визнання його таким, що втратив право користування належній їй на праві власності квартирою.

Вирішуючи спір, судом повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, в тому числі поясненням всіх допитаних свідків, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають колегії суддів підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 15 серпня 2016 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -