Провадження № 2/487/610/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П.,при секретарі Табунщик К.С. , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ТОВ"Кредекс Фінанс" до Миколаївської філії ТОВ"Укрспецторг груп", відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання результатів прилюдних торгів не дійсними,

В С Т А Н О В И В

11.11.2013 року ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулося до суду з позовом до Миколаївської філії ТОВ"Укрспецторг груп", відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання результатів прилюдних торгів не дійсними. Свій позов банк обґрунтовував тим, що є стягувачем у зведеному виконавчому провадженні, у тому числі за виконавчим листом, виданим Заводським районним судом м. Миколаєва 31 січня 2012 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 кредитної заборгованості за кредитним договором від 12 вересня 2008 року. Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем було вчинено опис та арешт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 . 19 липня 2013 року були призначені публічні торги для реалізації арештованої квартири, які в цей день не відбулися. Повторні прилюдні торги були призначені на 23 серпня 2013 року, але також не відбулись. 20 вересня 2013 року були проведені треті прилюдні торги, переможцем яких визнано ОСОБА_1

Оскільки відповідачами порушено порядок проведення публічних торгів, передбачений Законом України «Про іпотеку», позивач просив визнати недійсними результати цих торгів, скасувати протокол проведення прилюдних торгів, визнати недійсним акт проведення прилюдних торгів, визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна, зобов'язати відділ примусового виконання рішень виконати приписи ст.ст. 54, 62 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 49 Закону України «Про іпотеку» щодо направлення на адресу позивача повідомлення про прийняття нереалізованого іпотечного майна, що належить ОСОБА_2, в рахунок погашення боргу, зобов'язати ТОВ «Укрспецторг груп» видати протокол про визнання торгів такими, що не відбулися.

Відповідно до ухвали суду від 17.02.2016р. до справи в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В судове засідання представник позивача не з*явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з*явився , надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі та відмовити в позові.

Інші відповідачі по справі до суду не з*явились.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно з частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом указаної норми підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без наявності відповідного рішення, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Так, судом установлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області перебувало зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 коштів на користь юридичних осіб, до складу якого у тому числі входить виконавче провадження з виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 419 242 грн 11 коп.

При примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження 15 квітня 2013 року державним виконавцем проведено опис й арешт майна боржника з ОСОБА_2, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

27 червня 2013 року між відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління у Миколаївській області та ТОВ «Укрспецторг груп» підписано договір про надання послуг з організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та розпочато процедуру примусової реалізації вищезазначеної квартири.

Перші прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, які були призначено на 19 липня 2013 року, не відбулися. Згідно з актом уцінки майна від 29 липня 2013 року, складеним державним виконавцем, початкову ціну продажу було зменшено на 5% початкової вартості майна.

Другі прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, які були призначено на 23 серпня 2013 року, також не відбулися. Згідно з актом уцінки майна від 28 серпня 2013 року, складеним державним виконавцем, початкову ціну продажу було зменшено на 50% початкової вартості майна.

Треті прилюдні торги з реалізації арештованого майна було призначено на 20 вересня 2013 року, переможцем торгів було визнано ОСОБА_1

11 жовтня 2013 року державним виконавцем було складено акт про реалізацію предмета іпотеки.

Крім того, судом також встановлено, що в наданих до позову документах є докази про належним чином повідомлення позивача про призначення проведення прилюдних торгів, стартову ціну майна та

пропозицію проведення переоцінки майна, які надійшли на адресу позивача за вих. №№ від 02.07.2013р., 19.07.2013р., 07.08.2013р. та 23.08.2013р.

Також, як вбачається з наданих документів, 09.09.2013 року за вх. № КФ1-09091Ф111087 на адресу позивача надійшло повідомлення вих. № 2382 від 04.09.2013 року за підписом директора ТОВ «Укрспецторг груп» ОСОБА_4 про те, що 20.09.2013 року знову відбудуться прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_2, що належить боржнику ОСОБА_2 і стартова (початкова) ціна майна становить вже 42 935 грн., на яку позивач жодним чином не відреагував, в подальшому, 08.10.2013 року позивач отримав повідомлення Управління державної виконавчої служби Головного управління про те, що торги відбулися і іпотечне майно реалізовано за ціною 43 100,00 грн.

У разі, якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об'єкти нерухомості.

Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки ст. 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження»дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-28цс15, якою Верховний Суд України відступив від правової позиції, викладеної раніше. Згідно зі ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для судів.

Разом з тим, ураховуючи те, що іпотека є окремим видом застави, а закон допускає звернення стягнення на іпотечне майно за виконавчим документом для задоволення вимог іпотекодержателя, у державного виконавця не було перешкод передати майно, що перебуває в іпотеці, для подальшої реалізації в рамках зведеного виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості на користь ТОВ " Кредекс Фінанс" , що виступає іпотекодержателем.

Крім того, позивачем не наведено суду достатніх доказів на підтвердження порушень закону та їх прав , якщо вони допущені, які б вплинули на результат торгів.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що права позивача порушені не були і останній сам фактично не реалізував своє право на придбання предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, хоча за часом реально мав таку можливість.

За таких підстав , суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 , 257-1 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В задоволені позову ТОВ"Кредекс Фінанс" до Миколаївської філії ТОВ"Укрспецторг груп", відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання результатів прилюдних торгів не дійсними відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд в порядку, встановленому ст.294 ,ст.295 ЦПК України.

Суддя Павлова Ж.П.