АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1442/16 Справа № 200/5925/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Циганков В. О. Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про зобов'язання вчинити певні дії, скасування рішення державного реєстратора та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про виділення в натурі та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.07.2013 р. між ОСОБА_3 (продавець), ОСОБА_4.(покупець) та ОСОБА_5 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу 58/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1. Відповідно до п. 4.4.договору купівлі-продажу сторони дійшли згоди, що в термін до 15.08.2013 р. оформлять угоду нотаріально. З незрозумілих позивачу обставин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не виконали зазначену умову договору, чим порушили свої зобов'язання. Крім того, 16.12.2012 р. ОСОБА_3 дізналась про те, що право власності на 58/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 на 58/100 частину домоволодіння НОМЕР_1 та свідоцтво про право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 24.11.2014 р. ОСОБА_6, в свою чергу, є власницею 42/100 частини домоволодіння на підставі зазначеного вище свідоцтва.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_3 просила суд зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконати умови договору купівлі-продажу від 27.07.2013 р. шляхом його нотаріального посвідчення та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ОСОБА_2 свідоцтва про право власності № 11871 від 30.01.2015 р. на 58/100 частини домоволодіння НОМЕР_1 та свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 24.11.2014 р., що розташоване по АДРЕСА_1

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду із зустрічною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.07.2013 р. між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу 58/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1. 16.12.2012 р. ОСОБА_3 дізналась про те, що право власності на 58/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 Крім того, остання отримала та зареєструвала 30.01.2015 р. свідоцтво про право власності НОМЕР_2 на 58/100 частину домоволодіння НОМЕР_1 та свідоцтво про право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 24.11.2014 р. ОСОБА_6, в свою чергу, є власницею 42/100 частини домоволодіння на підставі зазначеного вище свідоцтва. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № ГО-1792 від 29.04.2014 р., запропоновано варіант виділу, виходячи з розміру часток у праві власності на спірне нерухоме майно кожного з власників. Крім того, відповідно до розпорядження Дніпропетровської міської ради № р-256/77 від 13.10.2014 р. про присвоєння окремої адреси домоволодіння у зв'язку з поділом його частин по АДРЕСА_1 спірному домоволодінню присвоєно окремі адреси.

Враховуючи зазначене, позивачі за зустрічним позовом просили скасувати право власності за ОСОБА_2 на 58/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 30.01.2015 р. та земельну ділянку, що зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 24.11.2014 р.; виділити в натурі 42/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську та визнати за ОСОБА_6 право власності на домоволодіння НОМЕР_1 «г» у м. Дніпропетровську; виділити в натурі 58/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську та визнати за ОСОБА_5 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_4 право власності на домоволодіння АДРЕСА_2

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено. Скасовано право власності за ОСОБА_2 на 58/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, зареєстрованого на підставі свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 30.01.2015 року та земельну ділянку (к.н.НОМЕР_4), що зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 24.11.2014 року. Виділено в натурі 42/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську та визнано за ОСОБА_6 право власності на домоволодіння НОМЕР_1 «г», що складається з: поз. 2-1 хол, загальною площею 20,8 кв.м., поз. 2-2-гараж, загальною площею 24,0 кв.м., поз. 2-3 житлова , житловою площею 33,6 кв.м., загальною площею 33,6 кв.м., поз. 2-4 кухня, загальною площею 14,8 кв.м., поз. 2-5 котельня, загальною площею 2,4 кв.м., поз. 2-6 санвузол, загальною площею 4,8 кв.м., поз. 2-7 комора, загальною площею 2,2 кв.м., що розташовані у літ. А-2 на 1 поверсі та поз. поз. 2-8 коридор, загальною площею 11,2 кв.м., поз. 2-9 житлова, житловою площею 17,6 кв.м., загальною площею 17,6 кв.м.,поз. 2-10 житлова житловою площею 17,6 кв.м., загальною площею 17,6 кв.м., поз. 2-11, житлова, житловою площею 17,6 кв.м., загальною площею 17,6 кв.м., поз. 2-12 комора, загальною площею 7,7 кв.м., поз. 2-13 житлова, житловою площею 29,7 кв.м., загальною площею 29,7 кв.м., поз. І лоджія, загальною площею 7,0 кв.м., що розташовані на 2 поверсі літ. А-2, по АДРЕСА_3. Виділено в натурі 58/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську та визнано за ОСОБА_5 право власності на домоволодіння НОМЕР_1 «в», що складається з: поз. 1-1 хол, загальною площею 23,2 кв.м., поз. 1-2-гараж, загальною площею 24,0 кв.м., поз. 1-3 житлова , житловою площею 33,6 кв.м., загальною площею 33,6 кв.м., поз. 1-4 кухня, загальною площею 14,8 кв.м., поз. 1-5 котельня, загальною площею 2,6 кв.м., поз. 1-6 ванна, загальною площею 3,9 кв.м., поз. 1-7 туалет, загальною площею 2,0 кв.м., поз. 1-8 комора, загальною площею 2,2 кв.м., що розташовані у літ. А-2 на 1 поверсі та поз. 1-9 сходи, загальною площею 8,7 кв.м., поз. 1-10 житлова житловою площею 17,4 кв.м., загальною площею 17,4 кв.м.,поз. 1-11, житлова, житловою площею 17,6 кв.м., загальною площею 17,6 кв.м., поз. 1-12 житлова, житловою площею 17,6 кв.м., загальною площею 17,6 кв.м., поз. 1-13 коридор, загальною площею 13,1 кв.м., поз. 1-14 житлова, житловою площею 29,7 кв.м., загальною площею 29,7 кв.м., що розташовані на 2 поверсі літ. А-2, а також літ. а1 - 2 веранда, літ. а-1 тераса, літ. під А-2 погріб, літ. підА-2 погріб, літ. а ганок з козирком, літ. а1 ганок, споруди № 1-5, 7-10, 12, І-ІІІ басейн, замощення, ворота, огорожа, доріжки та майданчики, фундамент і цоколь, хвіртки по АДРЕСА_4 та визнано за ОСОБА_4 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з: літ. А-2 житловий будинок, житловою площею 77, 4 кв.м., загальною площею 123 ,4 кв.м., літ. а1- тераса, літ. а2 балкон, споруди № 1-№4 огорожа, ворота, сходи.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2015 року визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер якої НОМЕР_5, площею 0,0292 га, що розташована по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер якої НОМЕР_6 площею 0,0348 га, що розташована по АДРЕСА_1

Не погодившись з заочним рішенням суду в частині задоволення позовних вимог за зустрічним позовом та додатковим рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення суду та постановити нове, яким відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції в оскаржуваній його частині та додаткове рішення суду - скасуванню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 27.07.2013 р. між ОСОБА_3 (продавець), ОСОБА_4.(покупець) та ОСОБА_5 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу в простій письмовій формі. Предметом зазначеного договору було 58/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору продавець зобов'язується передати домоволодіння та земельну ділянку у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти 58/100 частини домоволодіння НОМЕР_1 і сплатити за нерухоме майно обговорену грошову суму.

Судом встановлено, що грошова сума, передбачена п. 2.1. договору, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була сплачена в повному обсязі.

Крім того, відповідно до п. 4.4.сторони дійшли згоди, що в термін до 15.08.2013 року оформлять угоду нотаріально. Нотаріальне посвідчення договору не відбулось, у зв'язку з існуючою реєстрацію права власності на домоволодіння НОМЕР_1 за ОСОБА_2

Вищевказаний договір купівлі продажу від 27.07.2013 р. було укладено на підставі договору купівлі-продажу, що було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22.07.2007 р.

Згідно договору від 22.07.2007 р., ОСОБА_7 (продавець) передає у власність ОСОБА_3 58/100 частини домоволодіння житловою площею 232,2 кв.м., загальною площею 414,1, 3 кв.м., що складається з: літ. А-2 житловий будинок, літ. Б- гараж, літ. В-кухня, літ Д вбиральня, літ. Е-душ, 1-11,І-ІІ, споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Реєстрацію договору купівлі-продажу ОСОБА_3 в КП «ДМБТІ» ДОР не здійснила.

16.12.2012 р. ОСОБА_3 з листа КП «ДМБТІ» ДОР дізналась про те, що право власності на 58/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2, що зареєстровано 30.01.2015 р. на 58/100 частину домоволодіння НОМЕР_1 та отримано свідоцтво про право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 24.11.2014 р. На підставі того ж свідоцтва НОМЕР_2 ОСОБА_6 було зареєстровано право власності 30.01.2015 р.

29.04.2014 р. експертом Дніпропетровської торгово-промислової палати ОСОБА_8 було надано висновок судової будівельно-технічної експертизи № ГО -1792, відповідно до якого було запропоновано варіант виділу, виходячи з розміру часток у праві власності на спірне нерухоме майно кожного з власників.

Відповідно до розпорядження Дніпропетровської міської ради № р-256/77 від 13.10.2014 р. про присвоєння окремої адреси домоволодіння у зв'язку з поділом його частин по АДРЕСА_1 спірному домоволодінню присвоєно окремі адреси.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 203, 215, 526, 610 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні первинних позовних вимог ОСОБА_3 та задовольнив зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про виділення в натурі та визнання права власності.

Однак, з таким висновком суду в частині задоволених позовних вимог за зустрічним позовом погодитися не можна, враховуючи наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційних скарг, відповідно до ст. 303 ЦПК України. Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року оскаржується в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про виділення в натурі та визнання права власності, відповідно інша частина рішення не переглядається.

Колегія суддів вбачає порушення визначення підсудності у даній справі, з огляду на наступне.

Так, спірний об'єкт нерухомого майна знаходиться в амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська.

Згідно ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються виключно за місцезнаходженням майна або основної його частини.

А тому підстав для розгляду справи у Бабушкінському районному суді не було.

Як вбачається з позовної заяви, відповідач ОСОБА_5 проживає в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, а ОСОБА_4 - в Жовтневому районі м. Дніпропетровська. Первісний позов начебто поданий за місцем проживання ОСОБА_6 - позивачем ОСОБА_3 вказана її адреса: АДРЕСА_5, яке дійсно має відношення до Бабушкінського району м. Дніпропетровська. Однак, ОСОБА_6 з 18.12.2003 року і до цього часу зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 тобто в Амур-Нижньодніпровському районі, про що ОСОБА_6 зазначає в своїх поясненнях до апеляційної скарги.

Таким чином, суд першої інстанції не з'ясував перед відкриттям провадження у справі дійсне місце реєстрації відповідачів, чим порушив вимоги процесуального права.

Крім того, згідно ст. 127 ЦПК України, після відкриття провадження у справі суд невідкладно надсилає особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття провадження у справі. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, а третій особі - копія позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, на аркушах справи 6, 32, 41, 43, 46 містяться повідомлення суду, які мали б направлятися сторонам.

Проте доказів того, що хоч зазначені документи були отримані відповідачами, зокрема апелянтом, в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Однак, по даній справі відсутні докази повідомлення сторін про призначення справи до розгляду з приводу ухвалення додаткового рішення 06 травня 2015 року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що при розгляді даної справи було порушено надане ст. 27 ЦПК України право відповідачів брати участь у судових засіданнях.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно та без з'ясування фактичних обставин справи визнав право власності на домоволодіння та земельні ділянки за відповідачами, які навіть не приймали участі у даній справі.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на висновок судової будівельно-технічної експертизи № ГО-1792, відповідно до якого було запропоновано варіант виділу, виходячи з розміру часток у праві власності на спірне нерухоме майно кожного з власників.

Як наголошує в своїй скарзі, ОСОБА_2 не надавала ніяким експертам доступу до належного їй домоволодіння для визначення можливих варіантів розподілу. Експерт Дніпропетровської торгово-промислової палати ОСОБА_8 ніколи не була в спірному домоволодінні. А в матеріалах справи відсутні докази того, що саме в належному домоволодінні апелянта проводилася судова будівельно-технічна експертиза № ГО-1792. Тому такий висновок експертизи не є належним доказом та дійсним документом, бо вчинений без фактичного обстеження об'єкту експертом.

Таким чином, в оскаржуваних судових рішеннях відсутнє будь-яке правове обґрунтування щодо підстав для припинення права власності ОСОБА_2 на спірний об'єкт нерухомого майна, в тому числі й на земельні ділянки.

Окрім цього позивачі за зустрічним позовом не надали до суду належних та вірогідних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 16.12.2012 року дізналась про порушення своїх прав, зокрема про те, що ОСОБА_2 належить спірне майно, право власності на яке зареєстроване тільки через два роки 24.11.2014 року та 30.01.2015 року. Окрім цього, згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку(квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації . Згідно із ч.3ст.640 цього Кодексу договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. В даному випадку у позивача ОСОБА_3 відсутнє право власності на об'єкт нерухомого майна у зв'язку із відсутністю відповідної державної реєстрації. Натомість на час розгляду справи спірне майно було зареєстроване за апелянтом.

Окрім цього, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_2 та заявили, що ні з якими позовами до Бабушкінського районного м. Дніпропетровська не зверталися(а.с.124).

Враховуючи зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року в оскаржуваній його частині та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2015 року ухваленібез додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а вказані рішення суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року в оскаржуваній його частині та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2015 року- скасувати.

Відмовити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у задоволенні їх зустрічних позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про виділення в натурі та визнання права власності.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова