У Х В А Л А

"26" вересня 2016 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Жарікова О. В. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності, про визнання права власності, виплати грошової компенсації вартості частки майна,-

В С ТА Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності, про визнання права власності, виплати грошової компенсації вартості частки майна.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статті 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду (пункт 8 частини першої статті 207 ЦПК).

Подана позовна заява підлягала залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України, а саме: до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою позову майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а за позовну заяву немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією від 09.09.2016 року.

Відповідно до розяснень на даних у п.10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви, вона містить кілька позовних вимог як майнового так і немайнового характеру, отже вони є обєктом справляння судового збору кожна окремо.

Таким чином, позивач при подачі зазначеного позову сплатив судовий збір не у повному обсязі і йому необхідно доплатити суму судового збору у відповідності до заявлених позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що законодавцем у ст.16 ЦК України визначено способи захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, а п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України зобовязує позивача включати до позовної заяви зміст позовних вимог.

Викладені ж позивачем позовні вимоги викладені не у відповідності з вимогами законодавства. Так, позивач просить припинити право власності ОСОБА_3, хоча останній помер, і тому його цивільна правоздатність припинилась (ч.4 ст.25 ЦК України).

У другій позовній вимозі позивач не конкретизує за ким саме слід визнати право власності на 9/50 частини житлового будинку. Крім того, позивач просить визнати ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем ОСОБА_3, однак не зазначає ким не визнається або оспорюється ця обставина. Також, позивач просить сплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію 9/50 частини житлового будинку, однак не зазначає на кого саме слід покласти такий обовязок.

Таким чином, позивачу слід було привести позовні вимоги у відповідність з вимогами чинного законодавства та сплатити судовий збір у відповідному розмірі.

Виявлені ж недоліки перешкоджали вирішенню питання про відкриття провадження у справі, і тому ухвалою судді від 20.09.2016 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

23.09.2016 року до канцелярії суду надійшла заява від представника позивача, згідно довіреності ОСОБА_4, в якій вона просить повернути позовну заяву з додатками позивачу.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.121 ЦПК України, заява повертається у випадку коли позивач до відкриття провадження у справі подав заяву про повернення позову.

Враховуючи, що провадження у вказаній справі не відкрито, суд вважає за можливе повернути позовну заяву позивачу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності, про визнання права власності, виплати грошової компенсації вартості частки майна повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позову не позбавляє права на повторне звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5