н/п 2/490/1823/2016 Справа № 490/3071/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді: Гуденко О.А. ,

при секретарі: Гудковій Є.С.,

за без участі представників сторін ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Миколаївського регіонального відділення (далі ПАТ КБ "Хрещатик") звернулось до суду з позовом доММР, в якому просило визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо не звернення до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини після померлого ОСОБА_1 ; зобов'язати Миколаївську міську раду звернутися до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини після померлого ОСОБА_1 та прийняти у власність автомобіль марки Brilliance модель М-2 SY7162VS 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, тип - легковий седан В, та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2756 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ "Хрещатик" зазначає, що після смерті померлого боржника ніхто зі спадкоємців спадщину не прийняв , що позбавляє банк задовльнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставне майно, а відповідач на звернення банку щодо визнання спадщини відумерлою на виконання свого обов'язку, закріпленого ч.1 ст. 1277 ЦК України допускає неправомірну бездіяльність.

В минулому судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, в останнє судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

В минулому судовому засіданні представник відповідача заперечували проти задоволення позову посилаючись на відсутність обов'язку щодо прийняття відумерлої спадщини у власність. В останнє судове засідання надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

13.07.2007 року між ВАТ КБ "Хрещатик", правонаступником якого є ПАТ КБ "Хрещатик" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №90-2007, згідно з яким останньому було надано кредит в розмірі 142533 грн. на строк до 12.07.2012 року зі сплатою за користування кредитними коштами 17,5 % річних.

З метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором 13.07.2007 року між ВАТ КБ "Хрещатик" та ОСОБА_1 укладено договір застави №2/90-2007, відповідно до якого в заставу позивачу передано автомобіль марки Brilliance модель М-2 SY7162VS 2007 року випуску, реєстраційний номер ВЕ 9221Ан, тип - легковий седан В.

Зобов'язання за кредитним договором позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконував внаслідок чого утворилась заборгованість.

Проте, стягнути заборгованість за кредитним договором №90-2007 від 13.07.2007 року або звернути стягнення на заставне майно позивач не має можливості, оскільки позичальник 04 вересня 2009 року помер (актовий запис №16124 , зроблений відділом реєстрації смерті у м. Києві).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.07.2014 року ПАТ КБ "Хрещатик" відмовлено у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором №90-2007 від 13.07.2007 року з ОСОБА_2. як з поручителя за договором поруки №1/90-2007 від 13.07.2007 року.

Як вбачається з копії спадкової справи №91/2010 заведеної 16.02.2010 року Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_1, ВАТ КБ "Хрещатик" звернулось 16.02.2010 року до нотаріуса із заявою, в якій просило повідомити всіх спадкоємців ОСОБА_4 про вимоги кредитора, відповідно до ст.. 1282 ЦК України. З аналогічною претензією кредитора 16.08.2011 року до нотаріуса звернулось ПАТ КБ "Надра".

Будь-які інші заяви від спадкоємців про прийняття спадщини або відмову від її прийняті в матеріалах спадкової справи відсутні.

У листі від 21.06.2013 року вих. №1763/02-14 державним нотаріусом третьої Миколаївської державної нотаріальної контори зазначається про неможливість повідомлення спадкоємців померлого про надходження претензії кредитора, оскільки такі (спадкоємці) до нотаріальної контори не звертались.

Як встановлено в судовому засіданні , заставне майно вищевказаний автомобіль на час розгляду справи знаходиться на відповідальному зберіганні в ПАТ КБ "Хрещатик".

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.127.2014 року ПАТ КБ "Хрещатик" відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 олени Володимирівни, як дружини померлого, про визнання особи власником спадкового майна та звернення стягнення на предмет застави .

Як слідує зі змісту рішення суду, дружина ОСОБА_1 спадщину не приймала та не має бажання її приймати в майбутньому, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття після смерті чоловіка не зверталась. Автомобіль Brilliance модель М-2 SY7162VS 2007 року випуску, реєстраційний номер Ве 9221АН , як спадкове майно вона не приймала, оскільки ніколи ним не володіла та не користувалась.

Відповідно до ст.. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Правом власності, згідно з положеннями статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимогЦивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не було виконано.

В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Обов'язок по поверненню кредиту не є особистим зобов'язанням та не припиняється внаслідок смерті позичальника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ч. 1, 3, 4 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщинизобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, так як між спадкоємцями та кредитором іншої домовленості не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

З наведеного випливає, що законодавством держава позбавлена права відмови від прийняття відумерлої спадщини, остання стає державною власністю автоматично з дня відкриття спадщини. Неодержання уповноваженим державним органом свідоцтва про право держави на спадщину не може свідчити про відмову держави від спадщини.

Помимо права на відумерлу спадщину до територіальної громади переходять і обов`язки спадкодавця. Зокрема це можуть бути його обов`язки по відшкодуванню майнової та моральної шкоди, спричиненої спадкодавцем, присуджені судом спадкодавцеві за його життя; виплати неустойки тощо. Власник відумерлого майна зобовязаний задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця шляхом виплати відповідних сум, які був зобовязаний спадкодавець, але не більше тієї суми, яка ним успадкована.

Своєрідність спадкування державою відумерлого майна виявляється, перш за все, в тому, що таке наступництво можливе лише за однієї умови за законом. Вказаний порядок переходу спадкової маси має на меті усунення безхазяйності спадкового майна, викликаної відсутністю інших спадкоємців, місце яких займає громада, тобто громада (держава) є підпризначеним (в силу закону) спадкоємцем.

Іншою істотною ознакою вказаного переходу є незалежність його від волі держави-спадкоємиці: на відміну від інших спадково-правових відносин, громада не вправі усунути даний спадковий перехід, відмовившись від прийняття від умерлого майна.

Юридичним фактом, що тягне за собою виникнення права власності держави на відумерле майно є факт смерті фізичної особи. Оскільки до громади переходять не лише права померлого, а й обов'язки, характер такого наступництва є універсальним.

Разом з тим, суд розглядає цивільні справи у спосіб захист цивільних прав та інтересів , передбачених ст. 16 ЦК України , відповідно до якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Проте, нормами діючого законодавства не передбачено такий спосіб захисту порушеного права, як примус особи до звернення до суду та обов'язкове прийняття у власність майна.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ КБ "Хрещатик" не обґрунтовані та задоволенню не підлягають, оскільки позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх прав, що є підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі. Наведене не позбавляє права позивача в устанволний законом спосіб звернутися з вимогами до Миколаївської міської ради , як до спадкоємця за законом, про звернення стягнення на заставлене майно.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України , суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" - відмовити.

Рішення вступає в законну силу через десять днів з дня його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та порядку, передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя О.А. Гуденко