АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4746/16 Головуючий 1 інст. - Нев'ядомський Д.В.
Справа № 640/3848/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
У Х В А Л А

іменем України

06 липня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М.,

- Шаповал Н.М.,

секретаря - Брулєвич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в :

10 червня 2016 року Київський районний суд м.Харкова постановив ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору позики.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її винесеною з порушенням норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи скаргу, апелянт вказує, що висновки суду про те, що вимоги за первісним та зустрічним позовами не пов'язані між собою і не можуть зараховуватися не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам ст.123 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскарженої ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Згідно ст. 123 ЦПК України відповідач має право заявити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони вникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, вказуючи, що 07 березня 2013 року ОСОБА_3 взяла у нього в борг грошові кошти у сумі 125000 грн., що за ринковим курсом валют становило еквівалент 15000 доларів США. Позивач вказував, що підтвердженням такої угоди є складений сторонами договір позики від 07.03.2013 року і видана йому відповідачем ОСОБА_3 відповідна розписка.

Ухвалою судді від 05.04.2016 року за позовом ОСОБА_5 відкрито провадження, призначено справу до розгляду, однак справа по суті не розглянута.

16.05.2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява відповідача ОСОБА_8 у особі її представника ОСОБА_4 (директора приватного підприємства юридична компанія «Право груп») до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору позики, укладеного 07.03.2013 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_3

Зустрічна позовна заява обґрунтована посиланням на те, що ніяких грошей ОСОБА_5 їй не давав, що він ввів її в оману, запропонувавши укласти договір позики і написати розписку, обіцяючи не вживати заходів щодо повернення коштів, що фактично все це було наслідком угод, укладених нею і ОСОБА_9, нею і ПТ «Ломбард «Надія», наслідком конфлікту між нею і керівництвом ПТ «Ломбард «Надія» та їх ріднею під час вирішення судових справи та виконання судового рішення про звернення стягнення на її майно, в яких ОСОБА_5 представляв її інтереси.

В судовому засіданні 10 червня 2016 року

Постановляючи 10 червня 2016 року ухвалу про повернення позивачці ОСОБА_3 зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції вказував, що вимоги за даними позовами не можуть зараховуватися, що спільний їх розгляд не є доцільний, а навпаки ускладнить з'ясування обставин справи.

Однак з такою ухвалою апеляційний суд погодитися не може у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Дійсно, як вказав суд в мотивувальній частині ухвали, вимоги за позовом ОСОБА_5 і за зустрічним позовом ОСОБА_3 не передбачають зарахування, однак вони пов'язані між собою і задоволення зустрічного позову може виключити повністю задоволення первісного позову. Фактично зустрічним позовом ОСОБА_3 заперечує обставини, посилаючись на які ОСОБА_5 обґрунтовує позовні вимоги і суд, з огляду на вимоги ст.ст.1, 4, 10, 11, 176, 213 ЦПК України, має повно і всебічно, з'ясувати обставини, за яких виникли спірні правовідносини, щоб ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про відсутність підстав для об'єднання зустрічної позовної заяви з первісною.

Разом з тим до зустрічної позовної заяви застосовуються загальні правила щодо їх відповідності за формою і змістом вимоги ст.ст.119-120 ЦПК України, що є повноваженнями суду першої інстанції і вирішення цього питання знаходиться поза межами даного апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п.п.3,4 ст.311, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2016 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно ст..324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий суддя - П.В. Кісь

Судді: О.М. Хорошевський

Н.М. Шаповал