АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2472/16-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1466/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 26 (І) Доповідач Грищенко Н.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Барильської А.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі: Маслової К.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровю,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровю, посилаючись на те, що з 2000р. по 04.06.2014р працювала стволовою дільниці №№19,2 ш.»Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» та отримала професійне захворювання. 24.11.2015р. у звязку із професійним захворюванням висновком МСЕК їй встановлено 15% втрати професійної працездатності, у звязку із чим позивач переносить моральні страждання, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 275600 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 8000 грн., а також - на користь держави 551,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи.

Зокрема, судом не взято до уваги що позивач працювала на іншому підприємстві «Механобрчермет» 17 років. Потерпіла хворіє з 2012 року та продовжувала працювати на підприємстві відповідача, звільнилася у звязку із виходом на пенсію.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працювала на підприємстві відповідача з 02 серпня 1976 року по 15 вересня 1993 рік в лабораторії збагачення залізних руд інженером Механобрчермет, з 29 травня 2000 року по 04 червня 2014 року - стволова дільниць № 19, 2 шахти «Родіна», яка є структурними підрозділом ПАТ " Криворізький залізорудний комбінат", з яких у шкідливих умовах праці 12 років 10 місяців, що підтверджується копією трудової книжки, та ОСОБА_5 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15 жовтня 2015 року форми П-4.

Висновком медико-соціальної експертної комісії (серія 12 AAA № 014864) позивачці первинно 24 листопада 2015 року встановлено 15 % втрати професійної працездатності, за діагнозом - Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) Легенева недостатність першого-другого ступеню. Супутній діагноз: Нейросенсорна приглухуватість нульового ст. (початкові явища).

ОСОБА_5 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15 жовтня 2015 року форми П-4 позивач ОСОБА_4 працювала в шкідливих умовах праці. Саме у цьому акті зазначено, що усі показники шкідливого впливу на здоровя працівника мають місце, так вони значно перевищують встановлені норми, запиленість 2,6-2,8 мг/м3 - при ГДН 2,0 мг/м3, рівень шуму на робочому місці 86-90дБ при нормі 80 дБ.( а.с.9-12).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у звязку з отриманим нею професійним захворюванням моральної шкоди відповідачем, з вини якого її заподіяно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

ОСОБА_5 ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У звязку із викладеним, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача в частині не поширення на спірні правовідносини вимог ст.237-1 КЗпП такими, що не відповідають законодавству.

Як убачається з п.17 ОСОБА_5 розслідування причин виникнення у ОСОБА_4, хронічного професійного захворювання від 15 жовтня 2015 року встановлено, що показники шкідливого впливу шуму та запиленості робочої зони позивача перевищують встановлені норми. Конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення захворювання, у позивача встановити неможливо (а.с.9,12).

Статтею 153 КЗпП України передбачено обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відсутність обовязку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, колегія суддів до уваги не приймає. Обовязок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Враховуючи викладене й те, що право на відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя професійним захворюванням ОСОБА_4 повязано з виконанням трудових обовязків, виникло у позивача з 24.11.2015 року, тобто з моменту встановлення їй вперше стійкої втрати професійної працездатності , питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці».

Також, спростовуються й доводи відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у звязку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Позивач змушена проходити стаціонарний курс медикаментозного лікування, що позбавляє нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації її життя.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахування розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції з урахуванням відсотку втрати професійної працездатності ОСОБА_4, який згідно висновку МСЕК первинно становить 15 %, з урахуванням тривалості роботи на підприємстві відповідача протягом 14 років, конкретних обставин по справі, повязаних із цим фізичних і моральних страждань, з урахуванням істотності вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, необхідності проходити періодично медичні обстеження та лікування.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді : А.П. Барильська

ОСОБА_6