Справа № 459/1867/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосад М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В заяві послався на те, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1.

На виконанні у ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області перебувало виконавче провадження про стягнення з нього в користь його колишньої дружини ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно до повноліття дитини. В ході виконавчого провадження державним виконавцем була винесена постанова про накладення арешту на майно боржника, а саме на належну йому частину вище вказаної квартири.

Інша половина належала його батькові, який помер 29.10.2015 року. Після смерті батька він звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, однак зясувалось, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна існує заборона на відчуження квартири у виді арешту.

На даний час заборгованості по сплаті аліментів немає. При зверненні до відповідача про зняття арешту із майна йому було відмолено. Тому просить зняти даний арешт за рішенням суду.

Сторони в судове засідання не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача позов не заперечила.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази суд встановив слідуюче:

На виконанні у ВДВС Червоноградського МУЮ перебувало виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-4217, виданого 13.03.2008 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з позивача в користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку.

У звязку з несплатою аліментів по вище зазначеному виконавчому листу в останнього утворилася заборгованість, в результаті чого державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.05.2008 року №709-10.

Як вбачається із копії довідки від 27.05.2016 року №5-24/10534 заборгованість за позивачем по вище згаданому виконавчому документу відсутня.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (ч.1, п.1 ч.2, п.6 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з положенням частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до положення частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з ч.ч.1-4 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до положення ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 15 травня 2013 року, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Разом з тим стаття 16 ЦК України визначає способи захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, серед яких відсутній такий спосіб захисту, як скасування постановлених державним виконавцем в рамках виконавчого провадження постанов.

Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження"», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанови про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав.

Ураховуючи, що позивач на даний час немає заборгованості по сплаті аліментів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, а отже, про його задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зняти арешт із квартири АДРЕСА_2, накладений постановою відділу ДВС Червоноградського міського управління юстиції №709-10 від 19.05.2008 року у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-953 виданого 13.03.2008 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які не брали участі у справі та не були присутніми під час проголошення рішення суду можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. Д. Новосад