Провадження № 2/522/3123/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2016 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого - судді Нікітіної С.Й.

при секретар - Віноградової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду в після уточнення вимог просить визнати незаконним та скасувати наказ № 01-10/85 від 21.08.2015 року «Про звільнення з роботи» ОСОБА_1 з посади старшого інспектора відділу кадрів Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер»; поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу кадрів Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер»; стягнути з Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.08.2015 року до дня поновлення на роботі.

При цьому позивач мотивує свої вимоги тим, що вона з 29.02.2008 року обіймала посаду старшого інспектора відділу кадрів КУ «Міський шкіро-венерологічний диспансер». Наказом № 01-10/85 від 21.08.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади старшого інспектора відділу кадрів Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер» на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин 19.08.2015 року.

Позивач вважає, формулювання підстав її звільнення не відповідає дійсним обставинам справи, а тому вимушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач та її представник по довіреності ОСОБА_2 позов підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача по довіреності Пеньковський В.Б. в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що наказ № 01-10/85 від 21.08.2015 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади старшого інспектора відділу кадрів Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер» на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин 19.08.2015 року виданий на підставі рапорту, акту перевірки відпрацювання робочого часу, пояснювальної записки ОСОБА_1 та відсутності виправдовувального документа та відповідає дійсності.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача особисто, представників сторін, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, знаходить позов ОСОБА_1 необґрунтованим, не доведеним і таким, що не підлягає задоволенню.

При цьому суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 з 29.02.2008 року обіймала посаду старшого інспектора відділу кадрів КУ «Міський шкіро-венерологічний диспансер».

Наказом № 01-10/85 від 21.08.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади старшого інспектора відділу кадрів Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер» на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин 19.08.2015 року.

Підставами зазначеного наказу є рапорт, акт перевірки відпрацювання робочого часу, пояснювальна записка ОСОБА_1 та відсутності виправдовувального документа.

Судом встановлено, що відповідно до посадової інструкції старшого інспектора з кадрів по веденню військового обліку військовозобов'язаних, призовників та бронювання військовозобов'язаних, робоче місце ОСОБА_1 знаходиться в м. Одесі, пров. В.Інбер, 6.

Однак, 19.08.2015 року позивач за вказаним робочим місцем була відсутня.

Посилання ОСОБА_1 на те, що в цей день вона перебувала в бухгалтерії, де вирішувала виробничі питання не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

При цьому, наявність ОСОБА_1 19.08.2015 року в бухгалтерії не підтвердили і свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, допитані в судовому засіданні.

Відповідно положень п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір може бути розірваний за ініціативою власника у разі прогулу робітника, тобто відсутності робітника на робочому місці протягом робочого дня більше трьох годин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 без поважних причин була відсутня на робочому місці по пров. В.Інбер, 6 протягом більше ніж три години, а саме з 09.00 до 16.00 годин.

Таким чином, суд робить висновок, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ст. 40 КЗпП України, ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер» про визнання незаконним та скасування наказу № 01-10/85 від 21.08.2015 року «Про звільнення з роботи» ОСОБА_1 з посади старшого інспектора відділу кадрів Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер», поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу кадрів Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер», стягнення з Комунальної установи «Міський шкіро-венерологічний диспансер» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.08.2015 року до дня поновлення на роботі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня виготовлення його вмотивованої частини.

Суддя:

01.08.2016