Справа № 314/4842/16-ц
Провадження № 2-о/314/54/2016
УХВАЛА

іменем України

"01" серпня 2016 р. м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О. розглянувши заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2, орган опіки та піклування при Люцернянській сільській раді Вільнянського району Запорізької області про заміну піклувальника,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про заміну піклувальника

Предявлена заява відповідно до ухвали від 21.06.2016р. була залишена без руху, оскільки була подана з порушеннями, а саме: відповідно до ч. 2 ст. 241 ЦПК України, заявником по даній справі повинна бути особа, яка на даний час призначена опікуном або орган опіки та піклування.

13.07.2016 на адресу суду надійшла заява піклувальника ОСОБА_2 про звільнення його від обовязків піклувальника.

Суд, не приймає в якості усунення недоліків вказану заяву, так як така заміна заявника на іншу особу не передбачена, ОСОБА_2 повинен самостійно звернутись до суду на загальних підставах, при цьому оформити заяву відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства та сплатити судовий збір.

Таким чином судом встановлено, що заявником не виконано вимоги суду, тобто недоліки не усунуто.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, повернення заяви відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків заявник має право повторно звернутися до суду з вказаним позовом.

Згідно з п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви чи скарги. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Керуючись ст. 79, 121 ЦПК Україні, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2, орган опіки та піклування при Люцернянській сільській раді Вільнянського району Запорізької області про заміну піклувальника - визнати неподаною та повернути заявнику.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Вільнянському районі Запорізької області повернути грошові кошти у розмірі 551 гривень 21 копійка, які були внесені як судовий збір Вільнянського районного суду Запорізької області, ОСОБА_3 платника: ПАТ «ОСОБА_3 Дніпро» м. Київ Код отримувача: 37997149, ОСОБА_3 отримувача: ГУ ДКСУ у Запорізькій області, Код банку отримувача: 813015, Призначення платежу: *;101;, судовий збір, згідно квитанції № 43 від 10.06.2016 року, ПАТ «ОСОБА_3 Дніпро» Індустріальне відділення м. Запоріжжя.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги через суд першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4

01.08.2016