Справа № 159/2357/16-ц
Провадження № 2/159/888/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді - ВАСИЛЮКА О.С.,

за участю секретаря- БАКАЙ Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири №11, яка розташована в будинку №146 по вулиці Незалежності в місті Ковель. У вказаній квартирі разом з позивачем зареєстрований відповідач ОСОБА_2 Останній починаючи з 16 вересня 2015 року без поважних причин не проживає в квартирі, обов'язків по утриманню житла не виконує, добровільно знятись з реєстрації не бажає. Окрім того, позивачу стало відомо , що з жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_2 знаходиться в розшуку. Позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщення в квартирі №11, яка розташована в будинку №146 по вулиці Незалежності в місті Ковель.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилась, попередньо подавши суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності. Позов підтримує повністю. Клопоче про віднесення судових витрат за її рахунок.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду про що свідчить судове оголошення в газеті «Волинь-Нова». Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири №11, що розташована в будинку №146 по вул. Незалежності в місті Ковель.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно реєстраційного посвідчення серії ЮФ №6975 від 13.03.2002 року виданого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації квартира №11, що розтащована в будинку №146 по вулиці Незалежності в місті Ковель на праві приватної власності належить ОСОБА_1.

Згідно будинкової книги А №13489 в квартирі №11 , що розташована в будинку №146 по вулиці Незалежності, зареєстровані на даний час ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Як вбачається з повідомлення Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області від 29.04.2016 року відповідач ОСОБА_2 з 17.09.2015 року перебуває у державному розшуку за скоєння тяжких злочинів передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом .

Отже, ОСОБА_2В.у спірному житлі без поважних причин не проживає близько року, а тому втратив право користування спірним житлом.

В судовому засіданні не встановлено жодних доказів про те, що позивач чинила перешкоди відповідачу у користуванні спірним житлом.

Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що відсутність відповідача у спірному житлі , не зумовлена поважними причинами, а тому позов про визнання його такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підставний і підлягає до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходить з того, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, впливає на права і обов'язки позивача. Зокрема, позивач змушений здійснювати оплату комунальних послуг виходячи з кількості осіб, які є прописаними за вказаною адресою. Реєстрація відповідача призводить до вимушеної більшої оплати за комунальні послуги.

Позивач на стягненні судових витрат не наполягає.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 319,321,391,405 ЦК України, 150 ЖК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою №11, яка розташована в будинку №146 по вулиці Незалежності у місті Ковель Волинської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_5