Справа № 635/2284/16-ц
Провадження № 2/635/1382/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого судді - Караченцева І.В.,
при секретарі - Ус Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_3, треті особи Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, Харківська районна державна адміністрація Харківської області в особі Відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, встановлення нікчемності договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння -
Представник позивача прокурор Доценко А.Ю. подав суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без використання звукозапису, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обємі з підстав, викладених вище.
Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області подали до суду заяву, згідно якої просили справу розглядати без участі їх представника за наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність або вікладення розгляду справи суду не надавав.
Представник третьої особи Державної інспекції сільського господарства в Харківській області в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність або вікладення розгляду справи суду не надавав.
Представник третьої особи Харківської районної державної адміністрації Харківської області в особі Відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність або вікладення розгляду справи суду не надавав.
Представник третьої особи ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність або вікладення розгляду справи суду не надавав.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням X сесії VI скликання ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області від 06.07.2011р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с. Циркуни вул. Механізаторська, 16, гр. ОСОБА_4В.» ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1090 га, розташованої за адресою: вул. Механізаторська, 16, с. Циркуни, Харківського району, Харківської області.
В подальшому, рішеннямXXIII сесії VI скликання ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області від 17.08.2012 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_4В.» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1090 га, розташовану за адресою: вул. Механізаторська, 16, с. Циркуни, Харківського району, Харківської області.
В силу ст. 19 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.
Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно із ст. 12 ЗК України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності.
Згідно із ч. 1 ст. 122 ЗК Українисільські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земелькомунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Пунктом 12 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК Українивизначено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищі, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.
З огляду на викладене, ОСОБА_2 сільська рада Харківського району Харківської області має право розпоряджатися виключно землями комунальної власності, які розташовані в межах населених пунктів ради.
Разом з цим, за даними Державної статистичної звітності (форма 6-зем) надана у власність ОСОБА_4 земельна ділянка належить доземель державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території ОСОБА_2 сільської ради (лист управління Держземагентства у Харківському районі Харківської областів від 28.05.2015 № 2312).
Відповідно до викопіювання із планово картографічних матеріалів Проекту формування території та встановлення меж ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області, розроблений ХФ «Інститут землеустрою УААН» та затверджений рішенням ХІІІ сесії ХХІ скликання Харківської районної ради народних депутатів від 21.09.1993 відведена у власність ОСОБА_4 земельна ділянка розташована за межами населеного пункту(лист управління Держземагентства у Харківському районі від 08.07.2015 № 2831 із додатком).
Також державна форма власності спірної земельної ділянки безпосередньовказана в Технічному завданні на виконання робіт по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який 29.08.2011 затверджено начальником Міськрайонного управлінням Держкомзему у місті Люботин і Харківському районі Харківської області ОСОБА_7
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 173 ЗК України межі села це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію села від інших територій. Межі села встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розроблюються відповідно до техніко-економічного обґрунтування його розвитку, генеральних планів населених пунктів.
Згідно із ч. 1 ст. 176 ЗК Українимежі адміністративно-територіальних одиницьпосвідчуються державним актом України.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про основи містобудування» визначення територій для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Невідємною частиною генерального плану населеного пункту є план земельно-господарського устрою цього населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Судом встановлено, що в 1974 році проектною організацією «Харківпроект» розроблено Генеральний план с. Циркуни. Разом з цим, в1987 році Генеральний план с. Циркуни (інв. № 1395) знищено, як такий, що втратив наукову, історико-культурну та практичну цінність (акт знищення від 08.12.1987 № 10). У відділі містобудування та архітектури Харківської районної державної адміністрації Харківської області Генеральний план с. Циркуни від1974 року відсутній (лист відділу містобудування та архітектури Харківської РДА Харківської області від 24.02.2016 № 17; лист ТОВ «ІНСТИТУТ ХАРКІВПРОЕКТ» від 10.03.2016 № 01-01/7).
На даний час ОСОБА_2 сільською радою Харківського району Харківської області розробляється новий, актуальний Генеральний план с. Циркуни, відповідно до якого і будуть встановлені межі с. Циркуни. Даних щодо землевпорядної/містобудівної документації, якою визначені межі с. Циркуни в ОСОБА_2 сільській раді немає. Після розробки генерального плану с. Циркуни ОСОБА_2 сільською радою буде набуте право комунальної власності на землі ОСОБА_2 сільської ради (лист виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області від 15.03.2016 № 262; лист відділу містобудування та архітектури Харківської РДА Харківської області від 24.02.2016 № 17).
Установлено, що генеральний план с. Циркуни чи будь-яка інша містобудівна документація, якою визначені межі населеного пункту, в управлінні Держземагентства у Харківському районі відсутня (лист управління Держземагентства у Харківському районі від 28.05.2015 № 2312). Державним актом України межі с. Циркуни Харківського району Харківської області не посвідчено.
Таким чином, враховуючи власність та місцезнаходження спірної земельної ділянки,в силу встановленого факту відсутності на час прийняття органом місцевого самоврядування рішень про відведення земельної ділянки ОСОБА_4 містобудівної чи іншої, передбаченої законом документації, яка б встановлювала межі с. Циркуни Харківського району Харківської області, суд на підставі ст. ст. 12, 116, 122, 155, п. 12 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України доходить до висновку про перевищення сільською радою повноважень щодо розпорядження землею державної власності, яка розташована за межами населеного пункту. Такий висновок суду узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 23.04.2012р. у справі № 6-22цс12, від 14.11.2012 у справі6-97цс12,від 25.06.2014 по справі № 6-67цс14.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно із ч. ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своєї компетенції приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
З огляду на викладене, суд задовольняє позовні вимоги прокурора щодо визнання незаконними та скасування вказаних рішень ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області.
Згідно із положеннями ст. 378 ЦК України право власності на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду, у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (зі змінами та доповненнями)від 17.05.2011р. №6 державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються напідставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.У спорах, пов'язаних із правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.
Враховуючи, що питання правомірності видачі державного акта на землю безпосередньо залежить від законності прийнятого рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого такий акт видано, тому суд приходить до висновку щодо наявності підстав для визнання недійним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_4 на виконання незаконного рішення органу місцевого самоврядування.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог,які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Статтею 216 ЦК України передбачено правові наслідки недійсності правочину, а саме те, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.
Факт незаконності набуття ОСОБА_4 права власності на спірну земельну ділянку виключає саму можливість відчуження права власності на цю землю іншій особі на законних підставах.
Таким чином, враховуючи встановлений факт незаконного заволодіння майном держави 0,1090 га земель, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для встановлення нікчемності договору купівлі-продажу земельної ділянки.
Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно із п.3 ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Враховуючи, що спірна земельна ділянка вибула з володіння держави всупереч вимогам законодавства, внаслідок грубого перевищення органом місцевого самоврядування своїх повноважень у сфері земельних відносин, то у ОСОБА_3М,, на користь якого було відчужено земельну ділянку, не виникло право власності на неї.
Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.11.2016р. у справі № 6-2161цс16, встановлення факту перевищення органом місцевого самоврядування своїх повноважень є підставою для витребування майнау добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10.06.2015р. у справі № 6-348цс15, витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
В даному випадку держава в особі уповноважених органів спірну земельну ділянку ні ОСОБА_4, а тим більше ОСОБА_3 не відводила, у власність останнім не передавала.
Таким чином, суд вважає правомірною вимогу про витребування земельної ділянки у ОСОБА_3 та її повернення у власність держави.
В той же час, суд зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 29.06.2016р. у справі № 6-1376цс16, прийняття рішення про передачу в приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).Отже правовідносини, повязані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.Згідно з практикою ЄСПЛ (наприклад, рішення від 8 липня 1986 року в справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
Суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області на користь держави судовий збір, так як шкода виникла внаслідок неправомірних дій органів місцевого самоврядування, у звязку із чим у стягненні судового збору з відповідача ОСОБА_3 - відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 11, 60, 61, 79, 86, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-
Позов заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_3, треті особи Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, Харківська районна державна адміністрація Харківської області в особі Відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, встановлення нікчемності договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння задовольнити.
Поновити строк позовної давності.
Визнати незаконним та скасувати рішення X сесії VI скликання ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області від 06 липня 2011 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: Харківська область Харківський район с.Циркуни, вул. Механізаторська, 16 гр-ну ОСОБА_4В.»
Визнати незаконним та скасувати рішення ХХIII сесії Vскликання ОСОБА_2 селищної ради Харківського району Харківської області від 17 серпня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення відведення земельної ділянки та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр-ну ОСОБА_4В.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання відповідачем заяви про його перегляд, подання апеляційної скарги позивачем, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів апеляційної скарги.
Суддя І.В. Караченцев