Справа № 752/6396/16-ц
Провадження № 2/752/5562/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.12.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представника позивача - ОСОБА_2

за участю представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва при Управлінні Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності, суд -

Встановив

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1

В обґрунтування позову представник вказував, що позивач проживала в одному під'їзді у вказаному житловому будинку з ОСОБА_4, яка померла 16.11.2009 року. ОСОБА_4 була подружкою позивача та починаючи з 2002 року по 2009 рік позивач знаходилась у її квартирі , купувала необхідні ліки, готувала їжу тобто забезпечувала гармонійну життєдіяльність ОСОБА_4 За вказаний період часу позивач витратила велику суму грошей, у зв'язку з чим ОСОБА_4 запропонувала їй залишити свою приватизовану квартиру АДРЕСА_1 та укласти з нею попередній договір для подальшого оформлення договору купівлі-продажу квартири.

Представник стверджує, що 10 липня 2009 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено нотаріально посвідчений попередній договір.

У подальшому, 16.11.2009 року, знаходячись в лікувальному закладі ОСОБА_4 померла, однак перед смертю написала записку в якій зазначила, що квартиру та все її майно заповідає ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_4 у користуванні позивача перебуває вказана квартира, тобто більше 6 років вона виконує обов'язки, пов'язані з утриманням вказаної квартири, у зв'язку з чим, вважає, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст.. 1264 ЦК України.

За таких обставин, представник позивача просить суд визнати за позивачем право власності на вказану квартиру.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та відповідні докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 липня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено попередній договір, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відповідно до умов якого сторони зобов'язались в майбутньому, в строк до 05 серпня 2009 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1

Пунктом 2.1 вказаного попереднього договору сторони погодили, що вказана квартира буде продана за ціною, що є еквівалентною 100 000 доларів США.

ОСОБА_4 написала записку, відповідно до якої заповіла квартиру та все своє майно своїй подрузі ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 16.11.2009 року.

В листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За змістом ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно положень ст.ст. 16, 392 ЦК України визнання права є способом захисту права, яке особі належить на час вчинення такого позову, а не на майбутнє, тобто є саме способом захисту існуючого права, а не способом його набуття. Водночас суд відзначає, що, як безальтернативно визначено ч. 2 ст. 1299 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця виключно з моменту державної реєстрації цього майна.

Позивачем не надано належного доказу того, що ОСОБА_4 за життя набула право власності на вказану квартиру.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

За таких обстави, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими спростовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва при Управлінні Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя