Справа № 177/749/16-ц
Провадження № 2/177/585/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 грудня 2016 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі: секретаря Зборівської І. С.,

позивача ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 сільської

ради Криворізького району

Дніпропетровської області ОСОБА_3М

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

ОСОБА_8,

ОСОБА_9

представника третьої особи

Криворізької районної ради

Дніпропетровської області ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали цивільної справи за позовною заявою Депутата Криворізької районної ради Криворізького району Дніпропетровської області VII скликання від політичної партії Українське обєднання патріотів УКРОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в особі ОСОБА_4 секретаря Широківської сільської ради Криворізького району, ОСОБА_5 головного бухгалтера ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району, ОСОБА_6 касира інспектора військово-облікового бюро ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району, ОСОБА_7 спеціаліста ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району, ОСОБА_8 землевпорядника, ОСОБА_9 начальника житлово-комунального підприємства ОСОБА_2 сільської ради, третьої особи: Криворізька районної рада Дніпропетровської області про зобовязання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач - депутат Криворізької районної ради Криворізького району Дніпропетровської області VII скликання від політичної партії Українське обєднання патріотів УКРОП ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, вимоги якого неодноразово уточнювала та в обґрунтування якого зазначила, що до Криворізької районної ради надійшла заява №01.11/146 від 21.03.2016 року, підписана працівниками апарту ОСОБА_2 сільської ради - відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_6 як посадовими особами при виконанні службових обовязків щодо перевищення позивачем депутатських повноважень.

Заява поширена, оприлюднена на засіданні постійної комісії та зареєстрована власноруч ОСОБА_9, яка є депутатом Криворізької районної ради. Крім того, заява в порушення діючого законодавства складена на офіційному бланку ОСОБА_2 сільської ради та підписана працівниками апарату сільської ради, які не наділені повноваженнями підписання такого документу.

Відповідачі в заяві неправомірно виступили від імені депутатів ОСОБА_2 сільської ради, які на пленарному засіданні не приймали рішення про делегування працівникам апарату повноважень щодо подання інформації з твердженнями про неправомірну депутатську поведінку позивача, використали в корисних цілях офіційні бланки бюджетної установи, перевищили свої службові повноваження, маючи не меті заплямування чесного імені позивача та приниження її гідності та ділової репутації.

Позивач стверджує, що озвучені нею на другому пленарному засіданні пропозиції по поліпшенню життєдіяльності сіл та їх мешканців сприйняті та представлені апаратом сільської ради як такі, що висловлені у нетверезому стані, поширення неперевіреної інформації, порушення процедури проведення сесії, тощо. Відомості, викладені у вищевказаній заяві не є оціночними судженнями, а містять твердження про порушення позивачем депутатської етики, приниження нею честі і гідності громадян України, поширення неправомірної інформації, перебування на засіданнях в нетверезому вигляді, які не відповідають дійсності та не підтверджені документально.

Недостовірна інформація, розповсюджена відповідачами стала доступною не тільки колегам депутатам, виконавчому апарату Криворізької районної ради, районному та обласному керівництву Українського обєднання політичної партії «УКРОП», а й широкому колу громадськості. Позивач піддалася осудженню, глузуванню, в звязку з чим вона перенесла глибокий морально-психологічний стрес, внаслідок чого змушена була звертатися до лікаря невропатолога задля корекції ті поновлення морально-психологічного здоровя. При спілкуванні з депутатами районної ради відчуває психологічний дискомфорт, перебуває в стані розгубленості та дезорієнтації.

Позивач просить зобовязати відповідачів спростувати недостовірну інформацію шляхом відкликання ОСОБА_2 сільською радою листа вх.. № 2.19-128/0/1-16 від 22.03.2016 з Криворізької районної ради, виклавши текст в наступній редакції «ОСОБА_2 сільська рада відкликає лист надісланий до Криворізької районної ради вх.. № 2.19-128/0/1-16 від 22.03.2016 як такий, що інформація викладена в ньому є недостовірною та не відповідає дійсності, а саме:

- апарат сільської ради потерпає від дій ОСОБА_1 інформація є недостовірною

- ОСОБА_1 своєю поведінкою підриває репутацію ради інформація є недостовірною,

- ОСОБА_1 порушує правила депутатської етики інформація є недостовірною

- ОСОБА_1 зявляється на пленарні засідання ОСОБА_2 сільради в стані алкогольного спяніння інформація є недостовірною

- ОСОБА_1 поширює недостовірну інформацію, звинувачує у злочинах, поливає брудом працівників апарату сільської ради інформація є недостовірною»;

зобовязати відповідача ОСОБА_4 на найближчому пленарному засіданні сільської ради довести до відома депутатів ОСОБА_2 сільської ради про відкликання вказаного листа з Криворізької районної ради про неправомірні дії ОСОБА_1 як такого, що інформація в ньому є недостовірною та не відповідає дійсності;

зобовязати ОСОБА_11 спростувати недостовірну інформацію тим самим шляхом, яким вона її поширила, а саме на засіданні постійної комісії з питань бюджету довести до відома, що лист ОСОБА_2 сільської ради вх.. № 2.19-128/0/1-16 від 22.03.2016 про неправомірні дії ОСОБА_1, який нею був прокоментований і відомості викладені в ньому є недостовірні та не відповідають дійсності;

стягнути моральну шкоду з ОСОБА_4 20 000 грн., ОСОБА_5 - 10 000 грн., ОСОБА_6 3 000 грн., ОСОБА_7 3 000 грн., ОСОБА_8 3 000 грн., ОСОБА_9 10 000 грн., а всього 49 000 грн., стягнути з ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району понесені нею судові витрати в сумі 1102,40 грн..

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні відмовилася від позовних вимог до відповідача ОСОБА_11 в частині спростування недостовірної інформації тим самим шляхом яким вона її поширила, іншу частину позовних вимоги підтримала, наполягала на її задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району ОСОБА_3 та відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 кожен окремо, позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, вказуючи на його необґрунтованість.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що позивач в грудні 2015 року зявилася на сесію ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району, де порушувала порядок її ведення, викрикувала з місця, висловлювала звинувачення з інтонацією, яка принижувала і ображала їх, при цьому відповідач ОСОБА_4 стверджувала, що відчувала запах алкоголю від неї. Крім того, відповідач ОСОБА_4 та представник ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_3 пояснювали, що в березні 2016 року ОСОБА_1 зявилася до приміщення сільської ради, переставляла меблі, вимагала пояснення з приводу діяльності сільської ради, неодноразово вимагала, надати великий обсяг копій документів негайно, тим самим паралізуючи роботу сільської ради.

Представник третьої особи -Криворізької районної ради ОСОБА_10 проти задоволення позовних вимог заперечувала, пояснюючи, що до Криворізької районної ради 21.03.2016 року вперше звернулися посадові особи апарату ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району з приводу «неналежної поведінки» депутата Криворізької районної ради ОСОБА_1 Вказане звернення відповідно до Інструкції з діловодства в Криворізькій районній ради зареєстроване у встановленому порядку. За результатами розгляду звернення районною радою зроблено висновок про неможливість прийняття будь-якого рішення з вказаного питання через відсутність відповідних повноважень та не підтвердження викладених в зверненні відомостей взагалі. Враховуючи наявність факту конфлікту, що виник між посадовими особами ОСОБА_2 сільської ради і депутата Криворізької райради, остання рекомендувала ОСОБА_1 при співпраці з органами місцевого самоврядування дотримувати Регламент роботи ради та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність депутата місцевої ради (а.с. 146).

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є депутатом Криворізької районної ради VІІ скликання, що підтверджується копією посвідчення депутата, виданого 23.03.2016 року Криворізькою районною радою (а.с. 50).

21.02.2016 року за вих. №01.11/146 на імя голови Криворізької районної ради ОСОБА_12 направлений лист, який викладений на бланку ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та підписаний секретарем сільської ради ОСОБА_4, головним бухгалтером сільради ОСОБА_5В, спеціалістом сільради ОСОБА_7, спеціалістом-землевпорядником сільради ОСОБА_8, касиром-інспектором військово-облікового бюро ОСОБА_6 (а.с.9).

Згідно змісту вказаного листа підписанти зазначили, що з листопада 2015 року депутатський корпус сільської ради потерпає від дій депутата Криворізької районної ради ОСОБА_1, яка своєю поведінкою підриває репутацію депутата ради, порушує правила депутатської етики, а саме на пленарне засідання сільської ради зявляється в стані алкогольного спяніння, порушує процедуру проведення сесії, поширює неперевірену інформацію стосовно працівників апарату сільської ради, чим принижує честь і гідність громадянина України. Вказали, що позивач обрана депутатам райради для задоволення проблем виборців, взаємодії з органом місцевого самоврядування з питань вирішення соціально-побутових проблем, а не обливання брудом апарату сільської ради, звинувачення у злочинах. Просили вжити відповідних заходів до позивача, провести відповідну роботу щодо ознайомлення з Регламентом райради та законів України.

Вказане звернення розглянуте на засіданні Постійної комісії Криворізької районної ради з питань діяльності рад, розвитку місцевого самоврядування, регламенту та депутатської етики, що видно з витягу протоколу №6 від 18.05.2016 р. та згідно висновку комісії рекомендовано депутату Криворізької районної ради VІІ скликання ОСОБА_1 в подальшій роботі з органами місцевого самоврядування дотримуватись Регламенту Криворізької районної ради VІІ скликання, Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про статус депутатів місцевих рад» (а.с. 150-157).

Стаття 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Стаття 34 Конституції України гарантує кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Стаття 270 ЦК України під особистими немайновими правами особи розуміє, серед іншого, право на повагу до гідності та честі.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справа про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказує, що під гідністю особи слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, а з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Стаття 275 ЦК України визначає, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Спеціальним способом захисту особистого немайнового права є спростування недостовірної інформації. Стаття 277 ЦК України визначає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Абзац 6 п. 15 вище вказаної постанови Пленуму ВСУ визначає, що негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, і яка на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі.

Пункт 19 вище вказаної постанови Пленуму ВСУ вказує, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та зясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують

її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті

немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй

законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення

справи у тому самому засобі масової інформації з метою

обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу

оцінку.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, ст. 277 ЦК України, обовязок довести факт поширення недостовірної інформації відповідачем, а також те, що внаслідок поширення такої інформації порушено його особисті немайнові права, покладається на позивача.

Так, представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 в стверджувальній формі вказали, що позивач зявлялася на сесію ОСОБА_2 сільської ради в нетверезому стані, при цьому ОСОБА_4 стверджувала, що ОСОБА_1 сама пояснювала, що вживала безпосередньо перед цими подіями спиртні напої, ОСОБА_3 вказав, що відчував запах алкоголю від неї. Під час своїх візитів до сільської ради ОСОБА_1 влаштовувала мітинги, порушувала порядок денний ради, вела себе агресивно, що підтвердили і інші відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6.

У звязку з вище викладеним, суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, звернувшись із листом від 21.03.2016 року № 01.11./146 до голови Криворізької районної ради, скористалися своїм правом, передбаченим ст.. 34 Конституції України та виразили своє бачення поведінки позивача, що є оціночним судженням в розумінні ст. 30 Закону України «Про інформацію». Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Позивач також стверджувала, що інформація викладена в заяві поширена та оприлюднена на засіданні постійної комісії відповідачем ОСОБА_9, яка є депутатом Криворізької районної ради VІІ скликання.

Відповідач ОСОБА_9 заперечувала вказаний факт, пояснивши, що вона лише передала для реєстрації вказаний лист, однак його не оголошувала, інформацію, яка міститься в ньому не поширювала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13, яка є депутатом Криворізької районної ради, пояснила, що в березні 2016 року на засіданні бюджетної комісії в приміщенні Криворізької райради головою ради ОСОБА_12 оголошене звернення апарату ОСОБА_2 сільської ради, в звязку з чим вона запропонувала викликати ОСОБА_1 для надання пояснень. В подальшому в присутності ОСОБА_1 в кабінеті голови райради, де були присутні ще близько 15 осіб, відбулося обговорення цього листа. В той же час стверджувала, що ОСОБА_9 вказаний лист не зачитувала та інформацію викладену в ньому не розповсюджувала.

Отже, беручи до уваги покази свідка ОСОБА_13, а також, відсутність будь-яких інших доказів, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в частині неправомірних дій відповідача ОСОБА_9

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, згідно ч.2 ст. 23 ЦК України, полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Оскільки, суд дійшов висновку про відсутність порушення прав позивача з боку відповідачів, тому в задоволенні її вимог щодо стягнення моральної шкоди необхідно також відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені позовної заяви Депутата Криворізької районної ради Криворізького району Дніпропетровської області VII скликання від політичної партії Українське обєднання патріотів УКРОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в особі ОСОБА_4 секретаря Широківської сільської ради Криворізького району, ОСОБА_5 головного бухгалтера ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району, ОСОБА_6 касира інспектора військово-облікового бюро ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району, ОСОБА_7 спеціаліста ОСОБА_2 сільської ради Криворізького району, ОСОБА_8 землевпорядника, ОСОБА_9 начальника житлово-комунального підприємства ОСОБА_2 сільської ради, третьої особи: Криворізька районної рада Дніпропетровської області про зобовязання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: