№ 243/5626/16-ц
Справа № 2/243/2895/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.

при секретарі - Малиновській І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Словянської міської ради Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Словянської міської ради Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтувала тим, що її батьку - ОСОБА_2 на праві власності (договір № 86 від 07.03.1959 р. надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, укладеного між ним і начальником відділу комунального господарства Словянської міської ради) належав житловий будинок № 9 по вул. Харківській м. Словянська.

Право власності на вказаний будинок «А-1» загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 42,8 кв. м., сарай і літня кухня «Б», льох «В», душ «Г», вбиральня «Д», огорожа «№ 1», «№ 2», «№ 3», водопровід «№ 4», вимощення «№ 5» було зареєстровано за її батьком 11.02.1982 р. в КП«БТІ».

18.04.1987 р. її батько помер.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із вищезазначеного будинку.

Вона є спадкоємцем за законом 1-ї черги та на протязі 6-ти місяців подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Інших спадкоємців у померлого не було.

11.07.2016 р. вона отримала в Першій словянській державній нотаріальній конторі постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого батька із тих підстав, що нею не наданий правовстановлюючий документ на спадкове нерухоме майно, а саме житловий будинок № 9 по вул. Харківській м. Словянська.

Вказує, що даний правовстановлюючий документ був втрачений її батьком і у неї його немає.

В судове засідання позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач - Словянська міська рада Донецької області була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, звернулась із заявою про слухання справи у відсутність їх представника. Проти задоволення позову не заперечувала.

Cуд, дослідивши надані докази, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Так, у судовому засіданні із достовірністю встановлено, що ОСОБА_2 помер 18 квітня 1987 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІIV-НО № 43050 виданого 20.04.1987 року (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про народження заявниці(а.с. 5).

Відповідно до ОСОБА_4 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 18 липня 1970 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Мурашкну» (а.с. 14).

Відповідно до ОСОБА_4 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 11 березня 1978 року ОСОБА_6 (до шлюбу ОСОБА_2) Н.Г. уклала шлюб з ОСОБА_7, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Чернишову» (а.с. 15).

ОСОБА_2 на праві власності була надана у безстрокове користування земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку, що підтверджується договіром № 86 від 07.03.1959 р. укладеного між ОСОБА_3 і начальником відділу комунального господарства Словянської міської ради (а.с. 10-11).

Право власності на вказаний будинок «А-1» загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 42,8 кв. м., сарай і літня кухня «Б», льох «В», душ «Г», вбиральня «Д», огорожа «№ 1», «№ 2», «№ 3», водопровід «№ 4», вимощення «№ 5» було зареєстровано за ОСОБА_3 - 11.02.1982 р. в КП«БТІ», що підтверджується довідкою із КП «БТІ» від 01.07.2016 року (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги є його донька - ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_3 позивач, як спадкоємець першої черги звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, що підтверджується постановою нотаріуса від 11.07.2016 року (а.с. 4-5).

Державний нотаріус ОСОБА_4 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з посиланням на відсутність у спадкоємця документів, що підтверджують реєстрації права власності спадкодавця на житловий будинок.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вимога про визнання права на спадщину у разі відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі підлягає вирішенню у судовому порядку.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною першої статті 1268 закріплено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові майна належить право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В розумінні статті 391 Цивільного кодекс України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а статтею 392 передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання права власності, у разі якщо таке право не визнається.

Ні підставі викладеного, керуючись пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», статтею 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтями 20, 25, 182, 210, 317, 328, 346, 391, 392, 1216, 1218, 1258, 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Словянської міської ради Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНН: НОМЕР_1, право власності на житловий будинок № 9, розташований по вул. Харківський у м. Словянську, який складається із житлового будинку «А-1» загальною площею 55,2 кв. м., житловою площею 42,8 кв.м., сараю і літньої кухні «Б», льоха, «В», душу «Г», вбиральні «Д», огорожі «№ 1» , «№ 2», «№ 3», водопровіду «№ 4», вимощення «№ 5», в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, померлого 18 квітня 1987 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_8