18.04.2016 Справа № 756/1233/16-ц
Справа № 756/1233/16-ц
Провадження № 2/756/2286/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

при секретарі - Алфьоровій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року позивач звернувся у суд з позовом в порядку цивільного судочинства до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, починаючи з травня 2012 року подружжя проживає окремо, не веде спільного господарства та не має спільного бюджету. У липні 2012 року позивач на підставі договору купівлі-продажу придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 за 280000 грн.

Посилаючись на те, що спірна квартира придбана за його власні кошти, які він набув до укладення шлюбу з відповідачем, позивач просить визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,70 кв.м., жилою площею 26,20 кв.м.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність. Проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана сторонами під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя.

Свідок ОСОБА_3, допитаний у судовому засіданні, показав, що у жовтні 2006 року він отримав у позику від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 100000 гривень, які зобов'язався повернути через три роки, однак у вказаний термін повернути борг не зміг. Свідок зазначив, що у 2012 році позивач звернувся до нього з проханням повернути грошові кошти, оскільки він має намір придбати квартиру.

Свідок ОСОБА_4, допитаний у судовому засіданні, показав, що він давно знайомий з позивачем, є його колегою по роботі. Свідку відомо, що у позивача ще до укладення шлюбу з відповідачем були значні грошові заощадження, за які ОСОБА_1 у 2012 році придбав квартиру.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

28 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1446. (а.с. 5)

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24 липня 2012 року ОСОБА_1 придбав у власність квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 45,70 кв.м., жилою площею 26,20 кв.м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком О.Г. 24 липня 2012 року та зареєстровано в реєстрі за № 1527. Продаж квартири відбувся за 280000 гривень.

Відповідно до п.3 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно з ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, за якими спірному набутому майну можна надати режим спільного майна, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 зазначеного Кодексу вважається застосованою правильно.

Позивач вказує, що квартира АДРЕСА_1 була придбана за кошти, набуті ним до укладення шлюбу з відповідачем. Згідно з договором купівлі-продажу квартири вартість квартири становить 280000 грн. На підтвердження викладених обставин позивач надав виписку по депозитному рахунку НОМЕР_2, відкритому у АБ «УкрСиббанк» на його ім'я, згідно з якою ОСОБА_1 за період з 02 жовтня 2006 року по 08 вересня 2008 року було покладено на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 250730,80 грн.

Крім того, 31 жовтня 2006 року позивач надав у позику ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 100000 грн., які останній повернув йому 23 липня 2012 року, про що свідчить розписка позивача.

Відповідачем під час розгляду справи, відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, будь-яких доказів на підтвердження свого твердження, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя суду не надано.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що квартира АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю позивача, оскільки вона придбана за його особисті кошти, що також підтверджується показами свідків. Судом не встановлено, що рішення у даній справі може вплинути на права та інтереси третіх осіб.

За таких підстав, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_3, загальна площа - 45,70 кв.м., житлова площа - 26,20 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя О.І. Шумейко