Справа № 201/5318/16-ц (2/201/1773/2016)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 липня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 13 квітня 2016 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 5-8).

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 28 грудня 2015 року за участю автомобіля марки «Шкода», д/н НОМЕР_1, під керування водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Мітсубісі», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазначені автотранспортні засоби були пошкоджені. У судовому порядку винуватцем вказаної ДТП був визнаний ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «Страхова Компанія «Україна». Позивач вчасно повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та звернвся із заявою про виплату страхового відшкодування, проте така заява ПрАТ «СК «Україна» була проігнорована. Оскільки розмір матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок вказаної ДТП та визичений відповідним автотоварознавчим дослідженням становить 20 398,73 грн., ОСОБА_1 звернувся на адресу суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути на його користь з відповідача ПрАТ «Страхова Компанія «Україна» страхове відшкодування у розмірі 20 398,73 грн., а також 1 200,00 грн. витрат на проведення відповідного автотоварознавчого дослідження; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача різницю між розміром спричинено матеріального збитку та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу змінених складових частин без урахуванням ПДВ, що становить 1 057,74 грн.; також просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Позивач надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 59).

Відповідачі у судове засідання не з'явились, представників своїх інтересів для участі у судовому засіданні не направили, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, оглянувши у судовому засіданні, судом були встановлені наступні факти:

28 грудня 2015 року за участю автомобіля марки «Шкода», д/н НОМЕР_1, під керування водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Мітсубісі», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазначені автотранспортні засоби були пошкоджені (а. с. 11 зворот).

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 12).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином факт винуватості ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28 грудня 2015 року, встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили та не підлягає доказуванню в даному судовому процесі.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Шкода», д/н НОМЕР_1 - ОСОБА_2, станом на 28 грудня 2015 року застрахована ПрАТ «Страхова Компанія «Україна» відповідно до полісу №АІ/5668765 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 13).

ОСОБА_1 06 січня 2016 року звернувся на адресу ПрАТ «Страхова Компанія «Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 14).

Відповідно до висновку № 0502/16/16 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку спричиненого власнику КТЗ від 19 лютого 2016 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Мітсубісі», д/н НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП, становить з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, що замінюються - 21 456,47 грн., вартість відновлювального ремонту - 20398,73 грн. (а. с. 18-37). Вартість дослідження становить 1200,00 грн. (а. с. 17).

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами цивільного кодексу України, а також ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів».

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1192 встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п. 28 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов'язана, в тому числі, з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП.

Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідачів, враховуючи висновок № 0502/16/16 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку спричиненого власнику КТЗ від 19 лютого 2016 року, яким вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Мітсубісі», д/н НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП, визначена з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, що замінюються у розмірі 21 456,47 грн., вартість відновлювального ремонту - 20398,73 грн., суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. (а. с. 3).

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 9, 12, 22, 29, 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», ст. ст. 22, 979, 1166, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 20 398,73 грн., а також 1 200,00 грн. витрат на проведення відповідного автотоварознавчого дослідження, а разом 21 598 (двадцять одну тисячу п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між розміром спричинено матеріального збитку у розмірі 21 456,47 грн. та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу змінених складових частин без урахування ПДВ у розмірі 20 398,73 грн., що становить 1 057 (одну тисячу п'ятдесят сім) грн. 74 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. - по 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. з кожного.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, а саме: рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой