Справа № 447/927/16 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/783/5202/16 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 03 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

14 квітня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в розмірі 33592,78 грн. за кредитним договором № б/н від 03.03.2011 року.

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржило ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», вважає її такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування такого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Оскільки інформація Миколаївського відділу управління державної міграційної служби України не містить відомостей щодо теперішнього місця реєстрації відповідача, то вважає, що місце проживання або перебування її невідоме і при визначенні підсудності даного спору, суд повинен був керуватися саме вищезазначеною статтею ЦПК України, відповідно до якої позови у таких випадках пред'являються за останнім відомим місцем проживання або перебування, тобто за адресою: м. Новий Розділ Миколаївського району Львівської області, вул. Шевченка, 32/1. У зв'язку з вищенаведеним просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві зазначило місце проживання відповідачки та адресу для кореспонденції - 81652, АДРЕСА_1 (а.с. 2-3).

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Частиною дев'ятою статті 110 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно п. 14 ст. 110 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу.

У цій статті встановлюються правила підсудності за вибором позивача або альтернативної підсудності. Її суть полягає в тому, що за визначеними категоріями цивільних справ позивачеві надається можливість обрати з кількох передбачених у законі судів той суд, до якого він буде пред'являти свої позовні вимоги, що є додатковою процесуальною гарантією забезпечення інтересів окремих категорій позивачів.

Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України).

У ч. 6 ст. 29 ЦК України зазначається, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Особа може проживати у відповідному місці як власник житлового будинку (приміщення), а також за договором найму (оренди), піднайму або на інших підставах, передбачених законодавством України (п. 3 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 35).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. У цій же статті визначається таке поняття, як місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Наведене свідчить, що у випадку, коли особа звертається до суду за правилами альтернативної підсудності, суддя не має права відмовити їй у прийнятті позовної заяви, посилаючись на можливість розгляду справи в іншому суді.

Як вбачається з власноруч підписаної анкети-заяви ОСОБА_2 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 03.03.2011 року та копії паспорта громадянина України НОМЕР_1, виданого 11 січня 2004 року Миколаївським РВ УМВС України у Львівській області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці м. Новий Розділ Львівської області, остання станом на 03.03.2011 року проживала за адресою - АДРЕСА_1, будучи зареєстрованою за адресою - АДРЕСА_1 (а.с. 22, 23-зворот, 24).

З наданих суду першої інстанції Відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМСУ у Львівській області відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Новий Розділ Львівської області, останню 11.10.2012 року знято з реєстрації з АДРЕСА_1, у м. Київ (а.с. 7).

Оскільки інформація Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМСУ у Львівській області не містить відомостей щодо теперішнього місця реєстрації відповідачки, місце проживання або перебування її невідоме, тому при визначенні підсудності даного спору суд повинен був керуватися частиною дев'ятою статті 110 ЦПК України, відповідно до якої позови у таких випадках пред'являються за останнім відомим місцем проживання або перебування відповідача, тобто в Миколаївський районний суд Львівської області.

За вказаних обставин, повернення позовної заяви позивачу є безпідставним.

Згідно положень ч. 1 п. 4 ст. 311 ЦПК України однією з підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття провадження у справі).

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 4, 311 ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 1 п. 2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 03 червня 2016 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню в силу ст. 324 ЦПК України не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Копняк С.М.