АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5058/16 Головуючий 1 інст. Боговський Д.Є.
Справа № 641/1535/156-ц Доповідач Кірсанова Л.І.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Котелевець А.В., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Сотнікової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання усного договору, стягнення коштів, зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати в судовому порядку усний договір, укладений на невизначений строк між нею та ФОП ОСОБА_2; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти в розмірі 4866,00 грн., як такі, що не витрачені ним на виконання замовлення; зобовязати відповідача повернути 25 малюнків макетів художнього оформлення до книги "Мамо, де починається дорога?", які виконані художницею ОСОБА_3

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що у червні 2008 року вона звернулась до ФОП ОСОБА_2 із проханням виконати послуги по роздруківці та виготовленню ряду книжок, про що було укладено усний договір поза межами офісного приміщення. За умовами вказаного договору ФОП ОСОБА_2 зобовязався надати послуги з роздруківки та виготовлення двох книжок «Мамо, де починається дорога?» та «Доброта маленького сердца» в кількості 200 екземплярів кожної. Протягом 2008, 2009, 2010 років ОСОБА_1 внесла передплату вартості замовлення в розмірі 750 доларів США, що в еквіваленті складало 6100,00 грн., яка була передана ОСОБА_2 безпосередньо в квартирі ОСОБА_1, оскільки вона є інвалідом і з дому не виходить. В порушення умов усного договору та положень Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач ОСОБА_2 не надав ОСОБА_1 ані письмового, ані електронного документа, що підтверджує факт укладення договору, ані бухгалтерських документів на підтвердження отримання грошових коштів від нею. В подальшому відповідач склав кошторис фактичних витрат на виготовлення книжок «Мамо, де починається дорога?» та «Доброта маленького сердца» в кількості 1000 екземплярів кожної на суму 7750,00 та 5350,00 грн. відповідно, тим самим самовільно збільшив розмір замовлення, та почав наполегливо вимагати оплату, чим створив для позивача тяжкі фінансові умови. Через деякий час ОСОБА_2 виготовив по 100 екземплярів кожної із замовлених книжок, передав їх позивачці без будь-яких супровідних документів та повідомив, що витратив передплату, передану нею, а тому виготовити ще по 100 екземплярів кожної з книжок він не має можливості. ОСОБА_1 запропонувала ФОП ОСОБА_2 розірвати усний договір, однак останній відмовився, не пояснюючи причини. Позивач власноруч розрахувала кошторис витрат на виготовлення книжок, яким визначила розмір витрат в сумі 1234 грн. за 200 екземплярів кожної книжки, відповідно відповідач має повернути їй передплату в сумі 4866,00 грн., крім того ОСОБА_2 утримує в себе передані йому кольорові макети художнього оформлення до книги "Мамо, де починається дорога?", які виконані художницею ОСОБА_3

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на ті ж обставини, що і в суді першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать та сторонами у справі не оспорюється факт того, що у червні 2008 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було досягнуто усну домовленість про виготовлення останнім макетів та роздруківки дитячих книжок «Мамо, де починається дорога?» та «Доброта маленького сердца». Письмовий договір про надання послуг між сторонами не укладався. За результатами усних переговорів у травні 2009 року були складені кошториси фактичних витрат по виготовленню книжок та видано рахунок-фактуру.

В грудні 2010 року ФОП ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 по 100 примірників дитячих книжок «Мамо, де починається дорога?» та «Доброта маленького сердца».

В квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_2 із претензією щодо неналежного виконання зобовязань з надання послуг по виготовленню замовлених дитячих книжок та повернення в добровільному порядку грошових коштів в розмірі 5000,00 грн.

В серпні 2013 року ОСОБА_1 повторно звернулась до ФОП ОСОБА_2 із претензією щодо неналежного виконання зобовязань з надання послуг по виготовленню замовлених дитячих книжок.

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області.

ОСОБА_4 № 00368 Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області від 08.05.2014 порушень вимог законодавства в сфері захисту прав споживачів під час позапланової перевірки діяльності ФОП ОСОБА_2 не виявлено.

В липні 2014 року ОСОБА_1 повторно зверталась до ФОП ОСОБА_2 із вимогою про належне виконання усних домовленостей.

ФОП ОСОБА_2 на претензії та вимоги ОСОБА_1 надавав відповіді, з яких вбачається, що у звязку із виконанням ним в грудні 2010 року усіх зобовязань та не надходженням протягом двох років претензій щодо якості наданих послуг, він вважає, що задоволення вимог ОСОБА_1 унеможливлюється.

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_2 із вимогою про розірвання усного договору та повернення грошових коштів в розмірі 5400,00 грн.

При цьому ОСОБА_1 стверджує, що передала ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 6100,00 грн., що є еквівалентом 750 доларів США, на оплату послуг з виготовлення книжок, однак у судовому засіданні підтвердила, що жодних письмових доказів цього в неї не має, лише аудіо запис розмови із ОСОБА_2, в якому останній не спростовує цей факт.

Враховуючи, що ФОП ОСОБА_2 не належним чином виконує умови їх усної домовленості, збільшив обсяг замовлення без погодження із нею, позивач ОСОБА_1 відповідно до положень ст.. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просить розірвати договір та вимагає повернення грошових коштів.

Суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з даною позицією позивача.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст.. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Частиною 4 ст. 10 даного Закону визначено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред'явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

Про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов'язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення (ч. 7 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів»)

Якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. Виконавець зобов'язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення цих обставин (ч. 12 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Сторони у справі не оспорюють факт того, що у грудні 2010 року ОСОБА_1 отримала від ФОП ОСОБА_2 по 100 примірників книжок «Мамо, де починається дорога?» та «Доброта маленького сердца». При цьому ОСОБА_1 вважає, що вона внесла в якості передплати грошові кошти, розмір яких покриває виготовлення більшої кількості примірників, наголошує, що вона бажала отримати ще по 100 примірників вказаних дитячих книжок.

Посилання позивача, що ФОП ОСОБА_2 були порушені умови договору, укладеного із нею є недоведеними, оскільки умови цієї домовленості не були зафіксовані на письмових чи електронних носіях інформації, достовірно визначити ці умови суд не може.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_2 стверджує, що його довіритель в повному обсязі виконав усні домовленості із ОСОБА_1 щодо виготовлення примірників книжок, передав їх особисто ОСОБА_1, використавши усі передані йому грошові кошти на виготовлення книжок, і лише через тривалий час дізнався про те, що ОСОБА_1 невдоволена його послугами та вимагає повернення коштів. Позивач зазначене не спростувала.

Не доведеними є посилання позивача, що ФОП ОСОБА_2 вів відносно неї нечесну підприємницьку практику.

Так, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: 1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Забороняються як такі, що вводять в оману: 1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; 3) відмова від пред'явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; 4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; 5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; 6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім'ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; 7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; 8) використання повідомлення про розпродаж у зв'язку із припиненням суб'єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності.

Законом України «Про захист прав споживачів» встановлено, що перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним, а правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

ОСОБА_1 вимоги щодо визнання усного договору про надання послуг недійсним не заявлядись, а правових підстав розірвання вказаного договору ОСОБА_1 не наводить та судом не встановлено.

Судова колегія вважає також не доведеними посилання позивача, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачем порушені умови усного договору, укладеного з Позивачем. За відсутності достовірно встановлених умов договору суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необґрунтованість порушення договору. Більше того, Відповідач спростовував наявність умов, на порушення яких вказував позивач. Взаємовідносини між сторонами припинились ще в грудні 2010 року належним виконанням. До того ж, матеріалами справи підтверджено, що за наслідком взаємовідносин між сторонами проведена перевірка на предмет відповідності законодавству про захист прав споживачів. В результаті, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Харківській області не було встановлено порушення законодавства про захист прав споживачів, Відповідача не було притягнуто до відповідальності.

Посилання Позивача на неналежне дослідження акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 00368 від 08.05.2014 року, складеного Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Харківській області, за результатами проведення перевірки за зверненням позивача, є помилковим, адже судом першої інстанції було досліджено та надана оцінка відповідному доказу.

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Проте, такі твердження є помилковими, адже судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю.

Більше того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі безпідставно посилається на ч. 10 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо можливості предявлення претензій протягом десяти років, адже ці положення стосуються придбання товару неналежної якості.

Натомість, між сторонами склалися відносини щодо надання послуг (виконання робіт), до яких застосовується положення ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої претензії заявляються протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги), що не було зроблено позивачем.

Взв»язку з наведеним суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є необґрунтованими та правильно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає. Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: