Справа № 727/9143/14-ц
Провадження № 2/727/122/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі : головуючого судді Літвінової О.Г.

при секретарі Чорней І.А.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м.Чернівці в інтересах ОСОБА_2 із позовною заявою посилаючись на те, що її мати ОСОБА_2 знаходилась з ОСОБА_3 в шлюбі, зареєстрованому 25 грудня 2003 року в міському відділ реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, актовий запис № 2377.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.12.2012 року ОСОБА_2 визнана недієздатною та рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.11.2013 року ОСОБА_1 призначена опікуном.

На час звернення до суду між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.06.2014 року.

В період проживання в шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набуто таке майно: 44/100 житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , набутий у власність на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.07.2007 року, автомобіль марки «Фольксваген Гольф». 1994 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1 .

Під час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 почали самовільну добудову та реконструкцію будинку. 04.10.2005 року ОСОБА_2 продала свою квартиру по АДРЕСА_2 за 43000 доларів США. Кошти від продажу квартири ОСОБА_2 були вкладені на банківський рахунок ПАТ «ПриватБанк».

Отримані від продажу квартири кошти протягом 2005-2007 років ОСОБА_2 вкладено в реконструкцію та добудову житлового будинку по АДРЕСА_1 . а саме: добудовано на першому поверсі коридор 6,2 кв.м., кухню 5.4 кв.м., їдальню 10.4 кв.м., сумісний санвузол 3,4 кв.м., колишню ванну переобладнано в коридор 5,7 кв.м., вбиральню в котельню 0,6 кв.м. На 2-му поверсі надбудовано дві житлові кімнати 28,5 кв.м. та 17.7 кв.м., коридор 16.1 кв.м., санвузол 3,6 кв.м., два балкона 2,4 кв.м. та 2,3 кв.м. Після реконструкції та надбудови житлова площа будинку склала 81,2 кв.м., а загальна 135,4 кв.м.

Автомобіль марки Фольксваген Гольф, 1994 року випуску д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 придбала за свої власні кошти, які залишились від продажу квартири, а тому не може бути поділене між подружжям, оскільки являється особистою власністю ОСОБА_2 .

Просила визнати автомобіль марки "Фольксваген Гольф", 1994 р.в. реєстраційний номер НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 вартістю 35000 грн. власністю подружжя ОСОБА_2 . Визнати 44/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю пожружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Поділити спільне майно подружжя, яке складається з 44/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частині житлового будинку по АДРЕСА_1 . Право спільної суміісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок по АДРЕСА_1 припинити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на свої письмові пояснення та заперечення та просили в задоволенні позову відмовити.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 знаходилась з ОСОБА_3 в шлюбі, зареєстрованому 25 грудня 2003 року в міському відділ реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, актовий запис № 2377.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.12.2012 року ОСОБА_2 визнана недієздатною та рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.11.2013 року ОСОБА_1 призначена опікуном, що підтверджується копією рішення суду.

На час звернення до суду між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.06.2014 року, що підтверджено копією рішенням суду.

ОСОБА_3 на підставі розпорядження органу приватизації житла від 18.10.1998 року № 29035 отримав у власність квартиру АДРЕСА_3 , яка знаходиться на першому одноповерхового будинку з цокольним поверхом. Квартира складається з однієї кімнати, кухні веранди, ванної кімнати і вбиральні.

В період проживання в шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набуто таке майно: 44/100 житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , набутий у власність на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.07.2007 року, автомобіль марки «Фольксваген Гольф». 1994 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1 .

Під час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 почали самовільну добудову та реконструкцію будинку. 04.10.2005 року ОСОБА_2 продала свою квартиру по АДРЕСА_2 за 43000 доларів США. Кошти від продажу квартири ОСОБА_2 були вкладені на банківський рахунок ПАТ «ПриватБанк».

Отримані від продажу квартири кошти протягом 2005-2007 років ОСОБА_2 вкладено в реконструкцію та добудову житлового будинку по АДРЕСА_1 . а саме: добудовано на першому поверсі коридор 6,2 кв.м., кухню 5.4 кв.м., їдальню 10.4 кв.м., сумісний санвузол 3,4 кв.м., колишню ванну переобладнано в коридор 5,7 кв.м., вбиральню в котельню 0,6 кв.м. На 2-му поверсі надбудовано дві житлові кімнати 28,5 кв.м. та 17.7 кв.м., коридор 16.1 кв.м., санвузол 3,6 кв.м., два балкона 2,4 кв.м. та 2,3 кв.м. Після реконструкції та надбудови житлова площа будинку склала 81,2 кв.м., а загальна 135,4 кв.м.

Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

У пункті 24 постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 1.6 рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 05.04.2005 року № 501/11 ( а.с.15 т.1) надано дозвіл Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради та підготовки документів щодо прийняття в експлуатацію об`єктів без оплати громадян: в 2003 році ОСОБА_3 розпочав самовільну добудову до квартири та другого поверху по АДРЕСА_1 . Склад сім?ї дві особи. Сукупній дохід сім?ї складає 610 грн. ОСОБА_3 пенсіонер, його дружина працює в міській поліклініці.

Рішенням Виконавчого комітету Шевченківського районної ради м.Чернівці від 31.05.2006 року № 67/5 ( а.с. 17 т.1) дозволено виконати громадянам за власний рахунок відповідно до проектно-кошторисної документації, згідно додатку №1 п.19 ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_1 з метою обладнання окремої квартири самовільно виконав її реконструкцію з добудовою на 1 поверсі коридору, кухні, їдальні, сумісного санвузлу. Колишню ванну переобладнав в коридор, а вбиральню в котельню. На 2 поверсі над своєю квартирою дві житлові кімнати, коридор, санвузол, два балкона. Після реконструкції та надбудови житлова площа квартири складає 81,2 кв.м., загальна площа 138,7 кв.м. Склад сім`ї 1 особа.

На підставі рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.06.2007 року № 459/10 ( а.с. 19 т.1), згідно якого затверджено акти державних приймальних комісії про прийняття в експлуатацію квартири, індивідуальних житлових будинків і будинковолодіння та ОСОБА_3 видано свідоцтва про право власності на 44/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_4 .

Відповідно до інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_3 . 27.10.2004 року самовільно добудував підвал площею 11,8 кв.м. ( а.с. 253 т.1). 27.10.2005 року внесені зміни у реконструкцію.

Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 07.09.2016 № 6-801цс16.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_3 з 1990 року. В 1998-1999 році вона бачила, що місцю проживання ОСОБА_3 був побудований другий поверх.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що в в 2002 році ОСОБА_3 запропонував йому роботу по будівництву. Він погодився та проводив будівельні роботи по моноліту. В цей час ОСОБА_3 проживав з жінкою.

Свідок ОСОБА_6 суду повідомив, що знає ОСОБА_2 з 1972 року. Відомо те. Що ОСОБА_2 здавала свою квартиру у найм, а гроші витрачала на будівництво будинку по АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що в 2004 році проводив будівельні роботи, а саме перекриття та внуршіню отделку будинку по вул. М.Жукова м.Чернівці у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 разом із двома робочими. Гроші за виконану роботу давала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомили суду, що від ОСОБА_2 знають по будівництво по АДРЕСА_4 та про те, що вона витрачає на нього гроші, в тому числа за продаж квартири.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що за період проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в шлюбі ними було набуто новостворене майно, а саме 44/100 юудинку по АДРЕСА_1 , оскільки в судовому засіданні належними та допустимими доказами було доведено, що будівництво проводилось на спільні кошти подружжя ОСОБА_10 . ОСОБА_3 також, незважаючи на те, що являється пенсіонером, підробляв і отримані кошти витрачав на будівництво. За таких обставин, суд вважає, що необхідно визнати 44/100 будинку по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Що стосується позовних вимог позивача про визнання автомобіля марки Фольксваген Гольф, 1994 року випуску д.р.н. НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 , то суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що ОСОБА_2 придбала автомобіль на власні кошти. Відповідно до біржової угоди від 19.08.2006 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи ( а.с. 27 т.1) автомобіль марки Фольксваген Гольф, 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_2 був придбаний ОСОБА_2 за 10 грн. та з вимогами ст. 65 Сімейного кодексу України були доведені сторонам договору. Доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України про те, що ОСОБА_2 придбала даний автомобіль за власні кошти, які нею були отримані після продажу квартири, яка була її особистою власністю за 10000 доларів США надано не було, а том необхідно визнати автомобіль марки "Фольксваген Гольф", 1994 р.в. реєстраційний номер НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 вартістю 35000 грн. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати автомобіль марки "Фольксваген Гольф", 1994 р.в. реєстраційний номер НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 вартістю 35000 грн. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнати 44/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю пожружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Поділити спільне майно подружжя, яке складається з 44/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частині житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Право спільної суміісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок по АДРЕСА_1 припинити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.Чернівці.

Суддя Літвінова О.Г.