СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/2918/16
ун. № 759/4406/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Семаніва Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Державного підприємства «Обєднана кампанія «Укрвуглеструктуризація» про поновлення на роботі та компенсації заробітку за час вимушеного прогулу,

В С ТА Н О В И В:

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом, просить визнати незаконним дій відповідача щодо видачі наказу №1-к від 11.01.2016 року щодо звільнення з роботи ОСОБА_2 та скасувати його; поновити ОСОБА_3 на роботі з 11.01.2016 року на посаді, яку він займав до звільнення з окладом згідно штатного розкладу; зобов'язати відповідача виплатити заробітну плату, згідно штатного розкладу, за увесь період вимушеного прогулу від роботи з урахуванням індексації; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000 грн. та судові витрати. Позовна заява надійшла до провадження головуючого судді 28.03.2016 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано п'ятиденний строк для усунення недоліків, з підстав не сплати судового збору.

Позивачу ОСОБА_2 направлялась копія ухвали суду, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення від 08.04.2016 року про отримання поштового повідомлення особисто.

Станом на 20 квітня 2016 року вказані в ухвалі суду недоліки позивачем не усунуто.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожнадержава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладнийрух. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним ( Рішення Суду у справі " Жоффре де ля Прадель проти Франції " від 16 грудня 1992 року).

У відповідності до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений судом строк не виконає у повному обсязі вимоги викладені в ухвалі про усунення недоліків, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачу.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 3 та ч. 5 ст. 121 ЦПК України, заява повертається у випадку не підсудності цьому суду, та одночасно роз'яснює, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 2,3,5 ст. 121 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Державного підприємства «Обєднана кампанія «Укрвуглеструктуризація» про поновлення на роботі та компенсації заробітку за час вимушеного прогулу - визнати неподаною та повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Семаніва