У х в а л а

іменем україни

27 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 07 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30 листопада 2006 року в розмірі 1037032 грн 04 коп. на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 у власність позивача, посилаючись на неналежне виконання позичальником ОСОБА_5 умов указаного кредитного договору.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 07 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 07 квітня 2016 року та ухвалите нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Судами установлено, що початком перебігу позовної давності є 29 грудня 2010 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у серпні 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, встановивши обставини справи, правильно виходив із того, що позивачем пропущена позовна давність, про застосування наслідків якої заявлено стороною у справі.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права щодо оцінки наявних у справі доказів, що призвело до порушення норм матеріального права,на правильність висновків судів не впливають, були предметом оцінки судом апеляційної інстанції й зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук