РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позивач ПАТ«Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.12.2006 р. між АКІБ «УКРСИББАНК», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та став правонаступником всіх прав та зобов`язань АКІБ «УКРСИББАНК» та особою, якою є - ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 19 530,00 швейцарських франків, який зобов`язувався повернути у повному обсязі в строк до 01.12.2013 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 01.12.2006 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0. Відповідно якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за невиконання Позичальником усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору, укладеного між Боржником та Кредитором, в повному обсязі як існуючих у теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. АКІБ «УКРСИББАНК» свої зобов`язання за Договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 19 530,00 швейцарських франків. В силу вказаних норм 08.12.2011 р. Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК» відступило свої права вимоги заборгованості за Кредитними договорами, у тому числі за вище вказаним кредитним договором, Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК», що підтверджується випискою з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 та актом прийому передачі Документації, що додаються до позовної заяви. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у ОСОБА_1 перед Позивачем виникла заборгованість у розмірі 24 500,61 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ станом на 24.06.2014 року є еквівалентом 325 583,02 грн., дана обставина підтверджується довідкою про стан заборгованості.

На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованість за кредитним договором, що станом на 24.06.2014 р. складає 24 500,61 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ станом на 24.06.2014 року є еквівалентом 325 583,02 грн. та судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дослідивши матеріали справи №2п-1531/10, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За нормами статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України,кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно дост.61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

З матеріалів справи також слідує, що 01.12.2006 р. між АКІБ «УКРСИББАНК», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК», став правонаступником всіх прав та зобов`язань АКІБ «УКРСИББАНК», та особою ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 19 530,00 швейцарських франків, який зобов`язувався повернути у повному обсязі в строк до 01.12.2013 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 01.12.2006 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0.

Відповідно якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за невиконання Позичальником усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору, укладеного між Боржником та Кредитором, в повному обсязі як існуючих у теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

АКІБ «УКРСИББАНК» свої зобов`язання за Договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 19 530,00 швейцарських франків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора, відповідно до ст. 514 ЦК України, переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу вказаних норм 08.12.2011 р. Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК» відступило свої права вимоги заборгованості за Кредитними договорами, у тому числі за вище вказаним кредитним договором, Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК», що підтверджується випискою з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 та актом прийому передачі Документації.

Судом також було досліджено матеріали цивільної справи № 2п-1531/10. Встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2011 р., було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 кредиторська заборгованість по погашенню кредитів суму заборгованості в розмірі 122 489 грн. 02 коп., стягнуто державне мито у сумі 1 224,89 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн. Згідно розрахунку заборгованості, вказана заборгованість складалась з простроченого боргу на 01.09.2009 рік у розмірі 14647,50 швейцарських франків, прострочені проценти на 01.09.2009 рік у розмірі 1187,48 швейцарських франків, пені у розмірі 2956,27 грн., штрафні санкції 500 грн..

На підставі вказаного рішення, постановою від 03.04.2013 року відділом державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, було відкрито виконавче провадження ВП №37320916 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу 123 833,91 грн.

Окрім цього, в матеріалах справи наявний Акт прийняття-передачі транспортного засобу від 03.03.2013 р.,згідно якого, ОСОБА_1 передав заставне рухоме майно, а саме Opel Astra 1.4 16 V, рік випуску 2006, колір сірий,тип ТЗ легковий седан, номери агрегатів: шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , а представник стягувача отримав.

Отже, судовим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2011 р., щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 01.12.2006 р. № 0 задоволено вимоги кредитора ПАТ «УкрСиббанк», в тому числі стосовно сплати чергових платежів, нарахування та сплати відсотків.

Це не позбавляє за наявності правових підстав передбачених ст.. 625 ЦК України, правонаступника Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» права звернутись із вимогами до боржника, щодо сплати боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення, трьох відсотків річних, що передбачено ст.625 ЦК України. Однак, з такими вимогами позивач до суду не звертався.

Щодо вилученого транспортного засобу у відповідача ОСОБА_1 , суд констатує, що позивачем не представлено жодних доказів на підтвердження того, чи було реалізовано заставне майно вилучене від відповідача ОСОБА_1 , про його оцінку, того, що відповідач повідомлявся про те, що суми, вирученої від продажу автомобіля, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, тощо. Жодних доказів того, що банк повідомляв відповідача про необхідність внесення додаткових коштів для погашення заборгованості в матеріалах справи також немає.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги те, що позов не підлягає задоволенню, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст.5-11,60, 61,64, 88,208,209,213,214,215,294 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 536, 554, 610, 611, 625, 651, 653, 1046-1050 ЦК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.