ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5721/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовомПублічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" про стягнення заборгованості, в якому відповідачами зазначені: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не вказано поштового індексу щодо адреси позивача; відсутнє обгрунтування щодо періоду нарахування пені, початок якого у позові не зазначений; не вказані номери засобів зв"язку відповідачів; не визначено прізвище відповідача, яка вказана як ОСОБА_1, що також перешкоджає і встановленню місця реєстрації останньої.

Враховуючи викладене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для виконання зазначених вимог.

На виконання вказаних вимог до суду наданізокрема пояснення позивача в одному примірнику "На ухвалу про залишення позову без руху" від 16.08.2016 року, при цьому, всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цихпояснень позивача, які містять обгрунтування на чотирьох сторінках, не було долучено їх копій для відповідачів.

Так, відповідно до положень ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.121 ЦПК України, враховуючи також, що позивач добросовісно намагався усунути вказані недоліки, вважаю, що позовну заяву належить знову залишити без руху, а позивачу належить надати строк для виконання зазначених вимог.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху позовну заяву з наданням заявнику строку для виправлення недоліків - 5 днів з моменту отримання цієї ухвали.

Якщо у встановлений термін зазначені вимоги не будуть виконані заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ