Справа № 152/195/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі

головуючого судді Соколовської Т.О.

при секретарі судового засідання Годованюк І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" на постанову начальника відділу ДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві,

у с т а н о в и в:

02 лютого 2016 року ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" (ПАТ "ВіЕйБі Банк") звернулося до Шаргородського районного суду Вінницької області зі скаргою на постанову начальника відділу ДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В обґрунтування скарги ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" посилається на те, що 12.10.2010 року Шаргородським районним судом Вінницької області було ухвалено рішення у цивільній справі № 2/668-2010 за позовом ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

18 грудня 2015 року начальником ВДВС Шаргородського РУЮ Вінницької області ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" вважає вказану постанову незаконною та такою, що порушує його права, як стягувача, оскільки на його думку, державний виконавець поверхнево здійснював свої професійні обовязки, не у повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника. Також, державним виконавцем порушено норми ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження", так як виконавче провадження тривало безрезультатно понад встановлені законодавством строки. Крім того, оскаржувана постанова була направлена державним виконавцем стягувачу в порушення ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження", тобто без повідомлення про вручення.

Скаржник просив суд визнати дії начальника ВДВС Шаргородського РУЮ Вінницької області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними, скасувати постанову про повернення виконавчого документа від 18 грудня 2015 року стягувачу та зобовязати начальника ВДВС Шаргородського РУЮ Вінницької області ОСОБА_2 провести виконавчі дії з виконання рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 12.10.2010 року у справі № 2/668-2010.

У судове засідання представник заявника не зявився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. До суду поступила заява представника ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" за дорученням № 241 від 20.03.2015 року ОСОБА_5 про розгляд скарги у відсутності представника ПАТ "ВіЕйБі Банк" .

Представник ВДВС Шаргородського РУЮ Вінницької області ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на те, що постанова начальника ВДВС Шаргородського РУЮ Вінницької області ОСОБА_2 від 18 грудня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу прийнята відповідно до ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, при цьому державним виконавцем відповідно до закону здійснено всі заходи щодо розшуку майна і коштів боржника.

Окрім того, представник ВДВС ОСОБА_6 повідомила суду, що 09 лютого 2016 року за заявою стягувача ПАТ "ВіЕйБі Банк" від 01.02.2016 року нею винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/668-2010, виданого Шаргородським районним судом Вінницької області 25 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк" 11930,07 грн.

ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила

Заслухавши представника ВДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 12.10.2010 року з ОСОБА_3, ОСОБА_4 стягнуто на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк" 11930,07 грн. заборгованості за кредитним договором, солідарно (а.с.48 - 50).

Рішення набрало законної сили 29 жовтня 2010 року і перебуває на виконанні у ВДВС Шаргородського РУЮ Вінницької області.

Виконавчий лист по виконанню вказаного рішення видано Шаргородським районним судом Вінницької області 10.03.2011 року (а.с.59).

Виконавче провадження за заявою ПАТ "ВіЕйБі Банк" від 16.09.2014 року державним виконавцем ВДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_7 відкрито 23.09.2014 року.

ОСОБА_3 добровільно рішення суду не виконує.

Судом оглянуто виконавче провадження № 321/6 по виконавчому листу № 2/668-2010 від 25.02.2011 року, із якого вбачається, що здійснюючи примусове виконання рішення суду від 12.10.2010 року ВДВС Шаргородського РУЮ вжито заходи по розшуку майна і коштів боржника ОСОБА_3

Так, згідно повідомлення УПФУ в Шаргородському районі Вінницької області ОСОБА_3 на обліку в УПФУ не перебуває, пенсію не отримує.

За даними Державної податкової служби України ОСОБА_3 підприємницькою діяльністю не займається.

Боржник ОСОБА_3 на обліку в управлінні соціального захисту населення Шаргородської РДА не перебуває, ніяких видів допомоги не отримує.

Також, згідно повідомлення УТН Держсільгоспінспекції у ОСОБА_3 сільськогосподарська техніка відсутня .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 86889797 від 17.02.2015 року нерухоме майно у ОСОБА_3 відсутнє.

Із повідомлення відділу Держземагенства у Шаргородському районі Вінницької області вбачається, що у власності ОСОБА_3 земельних ділянок не має.

Згідно з даними Шаргородського районного центру зайнятості від 26.02.2015 року ОСОБА_3 на обліку як безробітня не перебуває.

Відповідно до акту державного виконавця від 09.12.2015 року належне ОСОБА_3 майно, на яке можна було б звернути стягнення, відсутнє.

Постановою начальника Відділу ДВС Шаргородського РУЮ Вінницької області ОСОБА_2 від 18 грудня 2015 року заявнику повернуто виконавчий лист № 2/668 -2010, виданий Шаргородським районним судом Вінницької області 25 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк" 11930,07 грн.

Як вбачається із постанови, підставою для її прийняття стала відсутність у боржника майна та доходів, на які можна звернути стягнення боргу, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункт 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 5 ст.124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зазначене кореспондується із практикою Європейського суду з прав людини, який в п.24 рішення у справі "Воротніков проти України" від 14.02.2008 року вказав, що "провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження, а тому виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці два провадження мають розглядатися як цілісний процес".

У п. 23 рішення ЄСПЛ в справі "Матківська проти України" від 12.03.2009 року суд звернув увагу, що "виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також, що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно із статтею 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За приписами статті 11 вказаного Закону України державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконують суд, що представник ВДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_6 надала суду докази в підтвердження проведення належних дій по розшуку і виявленню майна боржника та правомірності дій начальника ВДВС Шаргородського РУЮ при поверненні виконавчого документа стягувачу.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, які згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" є джерелом права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Поряд з тим, суд констатує той факт, що постановою головного державного виконавця ВДВС Шаргородського РУЮ Вінницької області Заграй Н.М. від 09 лютого 2016 року серії ВП № 50102436 за заявою представника ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_8 від 01.02.2016 року повторно відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/668-2010, виданого Шаргородським районним судом Вінницької області 25 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк" 11930,07 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Реалізація цих прав здійснюється шляхом звернення сторін виконавчого провадження до суду в порядку статті 383 ЦПК України із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, суд захищає лише порушене, не визнане або оспорюване право, свободу чи інтерес.

Скаржником не доведено, що діями та оспорюваною постановою начальника ВДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_2 порушено право ПАТ "ВіЕйБі Банк" на примусове виконання рішення суду.

Керуючись статтями 1, 3, 383, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" на постанову начальника відділу ДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві відмовити.

Згідно зі статтями 293, 294, 296 ЦПК України ухвала може бути оскаржена через Шаргородський районний суд Вінницької області до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: Т.О. Соколовська