Справа № 457/1014/15-ц
провадження №2/457/72/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної матеріальної (майнової) та моральної (немайнової) шкоди заподіяної злочином,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної матеріальної (майнової) та моральної (немайнової) шкоди заподіяної злочином, а саме: просить стягнути з відповідача заподіяну матеріальну (майнову) шкоду в сумі 53619 грн. та моральну (немайнову) шкоду в сумі 5000 грн.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що у кінці 2009 року він вирішив придбати гараж для зберігання свого автомобіля НОМЕР_1. У зв'язку з тим почав шукати гараж який продається. Прочитавши оголошення в грудні 2009 року зв'язався з продавцем гаражу ОСОБА_3, який показав недобудований гараж у гаражному кооперативі «Лісова поляна», що на околиці м. Трускавця за адресою с. Модричі Дрогобицького району. Так як, гараж був недобудований і правовстановлюючих документів на гараж не було і тому вони не могли оформити купівлю продаж гаражу через нотаріуса та вирішили офоримили купівлю продаж гаражу з повідомленням адміністрації кооперативу «Лісова поляна». У зв'язку з цим вони підійшли до відповідача - голови кооперативу «Лісова поляна» ОСОБА_2, де повідомили йому про намір укласти угоду між ними про купівлю гаражу. Під час даної розмови позивач запитав, чи дійсно гараж № 9 в ряді № 23 належить продавцю ОСОБА_3. На що голова кооперативу ОСОБА_4 підтвердив, що даний гараж належить ОСОБА_3 Після цього, вони домовились зустрітись 18.12.2009 року на території ГБК «Лісова поляна» для укладення договору купівлі-продажу гаражу де обговорили деталі, а саме: підготувати бланк договору та свідків. 18.12.2009 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 свідки ОСОБА_5В, та ОСОБА_6 прийшли до ГБК «Лісова поляна», голова кооперативу не з'явився, але по телефону їх завірив, щоб вони угоду укладали, а він її потім завірить. Вони, уклали угоду купівлі продажу недобудованого гаражу і позивач передав ОСОБА_3 гроші у сумі 25 600 грн. яка була між ними погоджена попередньо. Після цього, 24.12.2009 року він звернувся до голови кооперативу ОСОБА_2 для реєстрації договору купівлі-продажу гаражу надавши йому копію договору купівлі продажу та заяви ОСОБА_3 про продаж йому гаражу. ОСОБА_2, хоча він відмовився завірити договір купівлі продажу мотивуючи тим, що він особисто не був присутнім при його укладанні, але на підставі даного договору він вніс зміни у Журнал реєстрації власників гаражів та особисто виписав позивачу прибутковий касовий ордер № 5235 від 24 грудня 2009 року про внесення нимвступного внеску у гаражний кооператив «Лісова поляна» в розмірі 120 грн., який він у нього особисто прийняв. З цього часу він став власником гаражу. Таким чином, позивач вважає що з 24 грудня 2009 року голові ГКБ «Лісова поляна» ОСОБА_7, достовірно було відомо, що на підставі договору купівлі продажу від 18.12.2009 року власником гаражу № 9 в ряді № 23 є ОСОБА_1 Не дивлячись на дані обставини, голова кооперативу ОСОБА_2, 19 жовтня 2010 року склав та надав завідомо неправдиву відповідь № 53/2 від 19 жовтня 2010 року , на запит - Бориславського ВДВС про те, що належний позивачу гараж належить попередньому власнику ОСОБА_3, чим підробив документ який надав право кредиторам ОСОБА_3 - ОСОБА_8, накласти на нього арешт з подальшим оберненням його гаражу у свою власність. У лютому 2015 року позивачу стало відомо, що його гараж продано ОСОБА_8, з електронних торгів 05.01.2015 року. 24 жовтня 2014 року відповідача ОСОБА_2 Дрогобицьким міськрайонним судом звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційного документу та складання неправдивого документу службовою особою, що дало підстави сторонній особі оскаржити договір купівлі і обернути позивача майно у свою власність, і даними кримінальними діями йому заподіяно матеріальну шкоду. У відповідності до технічного паспорту на гараж який знаходиться у ряді № 23 місце № 9 на території ГБК «Лісова поляна» в с. Модричі Дрогобицького району Львівської області виданого на його ім'я вказано, що вартість гаража становить 53 619 грн. Тому позивач вважає, що умисними діями відповідача йому заподіяно матеріальну шкоду в сумі 53619 грн. Крім цього зазначає, що відповідачем йому також заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 5000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якої просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні протии позову заперечили, в задоволенні позову просять відмовити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що був присутнім при купівлі гаражу. Це було на території гаражного кооперативу. Чекали на голову кооперативу, але він не прийшов. Договір не читав. Був присутнім при розрахунку. Гараж був мурований.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що позивач був сусідом по гаражу, його гараж був навпроти. В 2010 році ставив гаражні ворота в гаражі. Позивач просив у нього підключитися до світла. Його гараж стоїть в першому рідя 10 місце. Зараз власником гаража є хтось інший.

Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відовідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 18.12.2009 року, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив гараж розміром 7x4,5 ряд 23 №9 на території ГБК «Лісова поляна».

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24.12.2013 року встановлено, що дослідивши наявний в матеріалах справи договір купівлі-продажу гаражу від 18.12.2009 року розміром 7x4,5 ряд 23 місце №9 на території ГБК «Лісова поляна», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши обставину переходу права власності на гараж від ОСОБА_3 до ОСОБА_1, помилково дійшов висновку про законність володіння, користування та розпорядження будівельним матеріалом. Судом не взято до уваги ту обставину, що згідно з даним договором купівлі-продажу ОСОБА_3 продав ОСОБА_1 гараж, а не будівельні матеріали, гаражу як такого, завершеного будівництвом, не існувало. Тому, з огляду на предмет договору купівлі-продажу від 18.12.2009 року та в силу вимог закону про його нікчемність, такий не може бути врахований як доказ правомірності набуття позивачем права власності на будівельні матеріали. Судом при ухваленні рішення враховано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 5235, згідно з якою позивач 24.12.2009 р. сплатив вступний внесок до ГБК «Лісова поляна» в розмірі 120 грн., однак така не підтверджує вступ позивача в кооператив. В матеріалах справи відсутні протокол зборів кооперативу, статут, який регулює правовідносини вступу в кооператив, що вказує на недоведеність обставини участі позивача у кооперативі. Згідно з довідкою №54/2 від 19.10.2010 року, виданої па запит ДВС, на території ГБК «Лісова пісня» знаходиться незавершене будівництво (відсутні вхідні ворота) ряд 23 місце 9, закріплене за ОСОБА_3. Дана довідка вказує на те, що голові кооперативу не було відомо про укладений договір, а тому і участь позивача у кооперативі не підтверджується. Щодо довідки №38/2 від 24.11.2011 року, виданої головою ГБК «Лісова поляна», відповідно до якої за позивачем закріплена земельна ділянка площею 0,0029 га і яка розташована ряд №23 мысце №9 згідно з договором купівлі-продажу від 18.12.2009 року, то така оцінюється на рівні з іншими доказами у справі та не може бути беззаперечним доказом належності на праві власності будівельних матеріалів, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0029 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Однак позивачем, всупереч вищенаведеному, не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, що шкода позивачу заподіяна відповідачем або з вини відповідача, а тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача слід відмовити.

Також позивачем не додано доказів того, що його визнано потерпілим внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, або внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення йому завдано шкоду.

Беручи до уваги вищезазначене, те що заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, є похідною вимогою, то суд приходить до висновку, що в задоволенні її також слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,60,179,212-215,218 ЦПК України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної матеріальної (майнової) та моральної (немайнової) шкоди заподіяної злочином, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_12