Справа №591/701/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/739/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1500 грн., щомісячно, до їх повноліття, на користь матері дітей ОСОБА_4, починаючи стягнення з 16 лютого 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягнути аліменти у сумі 900 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після розлучення постійно надає матеріальну допомогу синам, проте враховуючи його місячний дохід у сумі 5000 грн. стягнуті судом аліменти у розмірі 1500 грн. він не матиме реальної можливості сплачувати. Вказує, що утримує іншу сімю дружину та її дитину, посилається на проблеми зі здоровям, необхідність у несенні витрат на придбання ліків та оплату лікувальних процедур.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанцій правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 06 жовтня 1994 року по 23 жовтня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3-5).

Сторони мешкають окремо, діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

Відповідач до січня 2016 року надавав синам матеріальну допомогу, домовленості щодо сплати ним аліментів сторонами не досягнуто.

Відповідач постійного доходу не має, проте, як встановлено місцевим судом, систематично надає послуги з перевезення пасажирів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Суд врахував вік відповідача, його працездатність, відсутність утриманців і прийшов до висновку про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на двох дітей.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обовязок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх синів у твердій грошовій сумі, оскільки батько дітей отримує нерегулярні доходи.

Погоджується колегія суддів і з розміром аліментів на утримання двох дітей, так як при його визначенні судом першої інстанції були враховані обставини, передбачені ст. 182 СК України.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів щодо витрат відповідача на інших утриманців, як і не свідчать про існування будь-яких обєктивних перешкод для можливості заробляти собі на життя та на утримання дітей. У праві на працевлаштування та достойний заробіток відповідач також не обмежений.

Посилання заявника апеляційної скарги на необхідні витрати на лікування належними доказами не підтверджені. Наданий ним протокол дослідження та діагностування хвороби вказує на її наявність, проте не свідчить про понесені відповідні витрати на її лікування чи здійснення лікувальних процедур.

Таким чином, доказів того, що відповідач має скрутне матеріальне становище, в звязку з чим не має можливості сплачувати аліменти в присудженому розмірі, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: