Справа № 438/907/14 Головуючий у 1 інстанції: Пещук Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/1426/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника відділу житлово-комунального господарства та будівництва

Бориславської міської ради Львівської області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою міського голови Бориславської міської ради Львівської області на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 12 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Вододар» Бориславської міської ради, Бориславської міської ради, відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради Львівської області про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки у проведенні розрахунку, -

в с т а н о в и л а:

04.07.2014 року ОСОБА_2 звернувся в Бориславський міський суд Львівської області з позовом до КП «Вододар» Бориславської міської ради Львівської області про стягнення з КП «Вододар» Бориславської міської ради Львівської області на його користь невиплачену заробітну плату у розмірі 14169,25 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 16561,30 грн..

В подальшому, позивач збільшив позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути з КП «Вододар» Бориславської міської ради Львівської області, відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради, Бориславської міської ради на його користь невиплачену заробітну плату у розмірі 14169,25 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 110507,76 грн..

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 12 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Вододар» Бориславської міської ради на корись позивача 14169,25 грн. невиплаченої заробітної плати та 113716,95 грн. середнього заробітку за час проведення розрахунку при звільненні.

Рішення у частині стягнення заробітної плати за один місяць, що становить 3000,00 грн. допущено до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 22 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Апеляційну скаргу міського голови Бориславської міської ради Львівської області задоволено.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 12 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Бориславської міської ради, відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради Львівської області про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки у проведенні розрахунку відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2задоволено частково, рішення Апеляційного суду Львівської області від 22 червня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 12 лютого 2015 року оскаржили позивач ОСОБА_2 та Бориславська міська рада в особі голови.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що судом першої інстанції при ухваленні зазначеного рішення неповно зясовано обставини, які мають важливе значення у справі та порушено норми матеріального і процесуального права. Зокрема, вважає неправильними висновки суду про стягнення сум заробітної плати за час затримки у проведенні з позивачем розрахунку саме КП «Вододар», до якого вимоги згідно заяв від 20.01.2015 року та 12.02.2015 року не підтримав і просив про стягнення таких сум саме з Бориславської міської ради та відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради Львівської області. Суд фактично вирішив вимоги, які позивачем не підтримано, таким чином вийшов за межі позовних вимог та не врахував ряд обставин. Виходячи із п. 1.2 Контракту - трудові відносини виникли між позивачем та «Уповноваженим органом» - відділом житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради, представником якого не було спростовано та не надано жодних доказів про те, що такий договір не укладався чи був визнаний недійсним.

В апеляційній скарзі міський голова Бориславської міської ради від імені останньої просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог. Мотивує тим, що позивачем не надано жодних доказів нарахування заробітної плати, про невиплату у якої на день звільнення зазначає у позові. Суд не врахував, що за результатами перевірки фінансовим управлінням Бориславської міської ради у 2013 році фінансово-господарської діяльності КП «Вододар» встановлено, що за період роботи позивача по справі останньому зайво нараховано заробітну плату на суму 6882 гр. 06 коп. і витрат на службові відрядження на суму 3429 гр. 64 коп. Суд не врахував, що позивач не звертався з претензіями щодо виплати належної на день звільнення заробітної плати, а тому безпідставно дійшов висновку про стягнення такої за період затримки. Судом необґрунтовано враховано довідку відділу житлово-комунального господарства та будівництва про заборговану позивачу заробітну плату і не встановлено перебування позивача на роботі і період невиплати заробітної плати. Водночас погоджується з висновками суду про відмову у позові щодо двох відповідачів і просить рішення суду змінити в частині стягнення сум заробітку за час затримки у проведенні розрахунку з КП «Вододар» і винести нове рішення про відмову у позові в цій частині.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги його довірителя підтримав, на пропозицію колегії судів визначитись із належним відповідачем у справі, відмовився від такої пропозиції та зазначив, що підтримує позовні вимоги до усіх відповідачів.

Представник відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради Львівської області ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та підтримав вимоги апеляційної скарги міського голови Бориславської міської ради.

Інші учасники процесу у судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про місця, дату та час розгляду справи, а тому, колегія суддів, на підставі ч.ч.1, 2 ст.305 ЦПК України, вважає, що неявка цих учасників не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Ухвалюючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам ст.116 КЗпП України відповідач не провів із позивачем при його звільненні повний розрахунок із заробітної плати.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що розпорядженням міського голови м. Борислава від 08.04.2011 року №139-р ОСОБА_2 призначено на посаду директора КП «Вододар» з випробувальним терміном один місяць з посадовим окладом 3000,00 грн. (а.с.52-53, 57).

08.04.2011 року між відділом житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради та ОСОБА_2 було укладено контракт №3/11. Пунктом 1.2 цього контракту передбачено, що такий є трудовим договором, на підставі якого виникають трудові відносини між «Керівником» та «Уповноваженим органом», які з боку останнього реалізуються. При цьому, згідно преамбули зазначеного контракту «Уповноваженим органом» є відділ житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради, а «Керівником» ОСОБА_2 (а.с.4).

Розпорядженням міського голови м. Борислава від 19.11.2012 року №397-р ОСОБА_2 звільнено з посади директора КП «Вододар» за угодою сторін.

Виходячи із системного аналізу норм ст.21 КЗпП України, колегія суддів вважає, що належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

До аналогічного висновку дійшла і колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 09.12.2015 року (а.с.198-199), який на підставі ч.4 ст.338 ЦПК України є обовязковим для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Крім того, таке ж розяснення надано і Верховним Судом України в абз.1 п.27 постанови Пленуму №13 від 24.12.1999 року.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що належним відповідачем у справі, що розглядається є відділ житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради Львівської області.

Згідно довідки відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради Львівської області заборгованість з виплати заробітної плати позивачу ОСОБА_2 в КП «Вододар» станом на 01.01.2012 року становить 14169,25 грн. (а.с.57).

Частиною 1 ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ч.1 ст.49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Як вбачається із довідки відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради Львівської області №28-жк від 27.01.2015 року, останній не взмозі надати довідку про середню заробітну плату ОСОБА_2 оскільки в бухгалтерських документах підприємства відсутні табелі обліку робочого часу позивача за період з грудня 2011 року до листопада 2012 року (а.с.69).

Встановлено, що час затримки розрахунку з ОСОБА_2 становить 815 днів (з 19.11.2012 року по 12 лютого 2015 року дата ухвалення рішення суду першої інстанції), а відтак з врахуванням розміру щомісячної заробітної плати заборгованість становить 113716,95 грн. (139,53 грн. (середня заробітна плата за 1 день) * 815 днів).

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що такий розрахунок заборгованості представник відповідача відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради Львівської області не оспорював, жодних доводів щодо неправильності такого чи необґрунтованості не наводив, як і не надав доказів, всупереч абз.1 ч.1 ст.60 ЦПК України, на спростування такого розрахунку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, згідно п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі вказаного, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до КП «Вододар» Бориславської міської радита в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради Львівської області та в цій частині слід ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги до відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради Львівської області та відмовити у задоволенні позовної вимоги до КП «Вододар» Бориславської міської ради Львівської області.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п.1, 4 ч.1 ст.309, ч.2 ст. 314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу міського голови Бориславської міської ради Львівської області задовольнити частково.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 12 лютого 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до КП «Вододар» Бориславської міської радита в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради Львівської області скасувати, ухваливши нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до КП «Вододар» Бориславської міської ради та задовольнити позов в частині позовних вимог ОСОБА_2 до відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради Львівської області.

Стягнути з відділу житлово-комунального господарства та будівництва Бориславської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_2 14169,25 грн. невиплаченої заробітної плати та 113716,95 грн. середнього заробітку за час проведення розрахунку при звільненні.

В решті рішення Бориславського міського суду Львівської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Б.М.Гриновець

Судді: М.Я.Богонюк

ОСОБА_5