Справа № 457/720/16-ц
провадження №2/457/316/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Грицьківа В.Т.

при секретарі Ринді О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Трускавецька державна нотаріальна контора, КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/6 ідеальну частку спадкового майна, в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Трускавецька державна нотаріальна контора, КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/6 ідеальну частку спадкового майна, в порядку спадкування за законом

Свої вимоги мотивує тим, що вона є рідною дочкою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Трускавці, Львівської області та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Трускавці, Львівської області. Її батьки з ІНФОРМАЦІЯ_3 року і до дня смерті перебували в зареєстрованому шлюбі.

Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі та проживаючи однією сім`єю, її батьки побудували індивідуальний житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 а згодом АДРЕСА_2 , право власності на який оформлено на ім`я матері ОСОБА_4 на підставі договору про представлення в безтермінове користування земельною ділянкою під будівництво індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, посвідченого Дрогобицькою державною нотаріальною конторою 17.04.1959 року за реєстраційним № 1638, акту про закінчення будівництва будинку від 22.02.1968 року, затвердженого рішенням Трускавецького міськвиконкому від 14.03.1968 року № 77, акту про закінчення будівництва будинку від 01.05.1991 року, затвердженого рішеням Трускавецького міськвиконкому 20.06.1991 року за №195, зареєстрованих в Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації за № 784.

Даний індивідуальний житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 був їхньою спільною сумісною власністю подружжя та відповідно її батькові ОСОБА_3 на праві власності належала 1/2 ідеальна частина даного житлового будинку з господарськими спорудами.

З часу свого народження вона постійно проживала та була зареєстрована у будинку своїх батьків по АДРЕСА_2 .

Після смерті батька ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 ідеальну частину індивідуального житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 , яка була нажита ним у шлюбі з її матір`ю ОСОБА_4 . Оскільки за життя батько ОСОБА_3 заповіту не залишив, то у відповідності до вимог ст. 529 ЦК України в редакції 1963року спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 в рівних частках є його дружина - її мати ОСОБА_4 , вона ОСОБА_1 , як рідна дочка та відповідач ОСОБА_2 , як рідний син.

На час смерті свого батька ОСОБА_3 вона проживала та була зареєстрована разом з ним, своєю матір`ю ОСОБА_4 та братом ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 .

Позивачка вважає, що вона прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 нарівні зі своєю матір`ю та братом ОСОБА_2 і їй відповідно належить 1/6 частка в спадковому майні - в будинковолодінні АДРЕСА_2 , оскільки на час смерті батька ОСОБА_3 вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як була зареєстрованою та проживала у спірному будинку, здійснювала за ним догляд, обробляла земельну ділянку біля будинку та користувалася речами покійного батька.

21.04.2003року вона подала до Трускавецької державної нотаріальної контори заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька ОСОБА_3 . У травні 2016 року вона звернулася до державного нотаріуса по питанню оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька ОСОБА_3 , але державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що правовстановлюючий документ на житловий будинок по АДРЕСА_2 був зареєстрований на ім`я її матері, після смерті була заведена спадкова справа № 56/2003. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на даний житловий будинок було видано Трускавецькою ДНК 11.09.2003року за реєстром № 1707 на ім`я її брата ОСОБА_2 . З приводу оспорювання вищевказаного факту державний нотаріус порекомендував їй звернутися з відповідною заявою до суду, про що дав їй письмову відповідь від 26.05.2016 року за № 166/02-14.

Саме тоді їй стало відомо, що її мати ОСОБА_4 за життя залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А.Д. 31.01.1998 року за реєстром № 262, відповідно до якого все своє майно мати заповіла її братові - відповідачу ОСОБА_2 11.09.2003року її братові - відповідачу ОСОБА_2 державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зокрема на цілий житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

У зв`язку з видачею 11.09.2003 року відповідачу ОСОБА_2 свідоцтва про право спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 на цілий житловий будинок АДРЕСА_2 , позивачка вважає, що істотно порушено її право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , а тому вважає, що дане свідоцтво підлягає визнанню недійсним в частині 1/6 частини житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_2 .

Позивачка в судовому засіданні заявлений позов та заяву (в порядку ст. 31 ЦПК України) від 07.11.2016 року підтримала, просила її задовольнити та додала, що в 2005 році вона зверталась до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини за законом. Однак коли вона прийшла в судове засідання, то суддя Обрізко І.М. роз`яснив, що оскільки вона була зареєстрована, проживала та доглядала батька, то вона фактично прийняла спадщину. Вподальшому даний позов був залишений без розгляду.

Представник позивачки в судовому засіданні заявлений позов та заяву (в порядку ст. 31 ЦПК України) від 07.11.2016 року підтримала та просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним та додав, що позивачка хоча була зареєстрована з 1992 року у спірному будинку, однак фактично в ньому не проживала. Крім цього, він вважає, що позивачкою пропущено строк звернення до суду.

Представник відповідача в судове засідання з`явилася, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити позивачці в повному обсязі у зв`язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду.

Заслухавши позивачку, представника позивачки, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки за № 31 від 08.04.2003 року виданої відділом РАГС Трускавецького МУЮ Львівської області - 18.07.1958 року ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого повторно серія НОМЕР_1 від 08.04.2003 року, яке знаходиться в матеріалах справи.

ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого повторно серія НОМЕР_2 від 08.04.2003 року, яке знаходиться в матеріалах справи.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 11.03.1966 року, яке знаходиться в матеріалах справи.

23.11.1991 року (актовий запис № 216) ОСОБА_1 одружилась з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого повторно серія НОМЕР_4 від 07.04.2001 року, яке знаходиться в матеріалах справи. В подальшому даний шлюб було розірвано 27.09.2001 року (актовий запис № 57), що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_5 від 27.09.2001 року.

Крім цього, як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 , являється сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Як вбачається з інвентаризаційної справи № 812 на будинок по АДРЕСА_2 , то згідно рішення виконавчого комітету Трускавецької міської Ради депутатів трудящих за № 57 від 18.02.1959 року ОСОБА_4 виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво площею 600 кв. м. під АДРЕСА_2 .

Згідно рішення виконавчого комітету Трускавецької міської Ради депутатів трудящих за № 77 від 14.03.1968 року прийнято в експлуатацію будинок за АДРЕСА_2 та визнано право власності на даний будинок (житлова площа 50,47 м. кв.) за ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» - ст. 2 Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР застосовується до шлюбно-сімейних правовідносин, що виникли після введення його в дію, тобто з 01 січня 1970 року; до шлюбно-сімейних правовідносин, які виникли до 01 січня 1970 року, Кодекс застосовується до тих прав і обов`язків, що виникнуть після введення в дію Кодексу, за винятками, встановленими наступними статтями цього Указу; ст. 3, у випадках, коли правила, які містяться у Кодексі про шлюб та сім`ю Української РСР, раніше були встановлені Основами законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, ці правила застосовуються з часу введення в дію відповідних правил Основ; ст.4., правила статей 24, 25, 26 та 28 Кодексу щодо прав подружжя на майно та його розділу застосовуються у відношенні всього майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, в тому числі й набутого ним до 1 січня 1970 року.

Отже, враховуючи вищезазначене з врахуванням норм законодавства, які діяли на момент даних правовідносин, суд приходить до переконання, що індивідуальний житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 , а згодом АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в рівних частках, тобто по Ѕ кожного.

Як зазначено вище, то ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ ідеальну частину індивідуального житлового будиноку з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, тому спадкоємцями спадкового майна ОСОБА_3 були дружина ОСОБА_4 , донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 року за №18/5, яка діяла на час відкриття спадщини, а саме п.113 передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступув управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Згідно копії паспорта позивачки ОСОБА_1 , серія НОМЕР_6 , який знаходиться в матеріалах справи вбачається, що вона зареєстрована в спірному будинку з 22.09.1992 року по теперішній час.

Крім цього, в матеріалах справи є довідка видана управлінням праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради Львівської області від 07.10.2016 року за № 1248 про те, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради з 1998 р. по 31.11.2000 р., здійснювала догляд і одержувала компенсацію по догляду за інвалідом першої групи - ОСОБА_3 , 1928р.н. відповідно до постанови КМУ № 832 від 26.07.1996 р.

Як вбачається з матеріалів копії спадкової справи № 52, то 21.04.2003 року, позивачка подала до Трускавецької державної нотаріальної контори заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька ОСОБА_3 .

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачка ОСОБА_1 фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки постійно була прописана в спадковому будинку, проживала та здійснювала догляд за своїм батьком ОСОБА_3

Знову ж таки з матеріалів спадкової справи № 52/2003 вбачається, що в травні 2016 року позивачка звернулася до державного нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька ОСОБА_3 , однак державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що правовстановлюючий документ на житловий будинок по АДРЕСА_2 був зареєстрований на ім`я її матері, після смерті якої була заведена спадкова справа № 56/2003. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на даний житловий будинок було видано Трускавецькою ДНК 11.09.2003року за реєстром № 1707 на ім`я її брата ОСОБА_2 , про підтверджується копією відповіді від 26.05.2016 року за № 166/02-14.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», зокрема в абз. 3 п. 27 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо, тому суд вважає, що свідоцтво про спадщину за заповітом від 11.09.2003 року на ім`я ОСОБА_2 слід визнати недійсним.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження пояснення позивачки та представника відповідача про звернення позивачки до Трускавецького міського суду Львівської області в 2005 році з позовом про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини за законом, так як в матеріалах справи дійсно знаходиться копія такої заяви від 21.09.2005 року, копія ухвали про відкриття провадження в справі судді Трускавецького міського суду Львівської області Обрізка І.М. від 14.02.2006 року, копія ухвали про призначення до розгляду судді Трускавецького міського суду Львівської області Обрізка І.М. від 02.03.2006 року. Згідно довідки керівника апатату Трускавецького міського суду Львіської області від 10.11.2016 року за вих № 1/303/2016 р., то цивільна справа № 2-26/2006 року за позовом ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради, фінансового управління Трускавецької міської ради про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини за законом - ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 24.03.2006 року залишена без розгляду.

Що стосується посилання представника відповідача про застосування строку позовної давності по даному позову, то на думку суду, позивачкою не пропущено строк звернення як такий, оскільки у відповідності до норм ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, вона фактично вступила у володіння спадковим майном, що підтверджується доказами, які зазначені вище та знаходяться в матеріалах справи.

Суд вірить здобутим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об`єктивності, грунтуються на законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд приходить до переконання про можливість стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР, ст.ст. 524, 525, 527, 529, 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, ст. ст. 10, 60, 209, 212, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 11 вересня 2003 року державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 , після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Трускавці Львівської області, яке зареєстроване в Дрогобицькому державному комунальному міжміському бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 14.09.2003 року за реєстраційним № 1686948 в частині видачі даного свідоцтва ОСОБА_2 на 1/6 частину житлового будинку з господарськими спорудами що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Скасувати Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який видано 14.09.2003 року Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на ім`я ОСОБА_2 (витяг № 1474055, реєстраційний № 1686948, запис № 784 в книзі № 7).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 ідеальну частину житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 (будинок загальною площею 80,8 кв.м., житловою площею 62,8 кв.м.), в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Трускавці, Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 1929,20 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять дев`ять грн. 20 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. Т. Грицьків