АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4316/16 Справа № 202/4981/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Осіяна О.М., Повєткіна В.В.

при секретарі: Григор'євій В.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про звернення стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось з позовом до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про звернення стягнення(а.с.2-3). Позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору №DNР0А002000389 від 29.05.2003 року ОСОБА_2 отримав 29.05.2003 року кредит у розмірі 10200,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 29.05.2006 року.

В забезпечення виконання за кредитним договором між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 укладено договір застави рухомого майна, за яким останній надав в заставу автомобіль ГАЗ, модель: 2705-14, рік випуску: 2003, тип ТЗ: фургон, № кузова/шасі ХТН1217, реєстраційний номер:24817АЕ, що належить на праві власності ОСОБА_2; автомобіль ГАЗ, модель: 2705-14, рік випуску: 2003, тип ТЗ: фургон, № кузова/шасі ХТН1286, реєстраційний номер: 24811АЕ, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Зобов'язання за договором також забезпечено порукою у розмірі 10 000,00 грн. згідно договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ "Акцент-Банк".

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 09.12.2011 року має заборгованість 26278,18 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ №205/474 від 07.12.2011 року складає 209962,66 грн., яка складається із наступного: 3796,41 доларів США - заборгованість за кредитом; 5789,47 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 16692,30 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNР0А002000389 від 29.05.2003 року в сумі 26278,18 доларів США звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ГАЗ, модель: 2705-14, рік випуску: 2003, тип ТЗ: фургон, № кузова/шасі ХТН1217, реєстраційний номер: 24817АЕ, що належить на праві власності ОСОБА_2; автомобіль ГАЗ, модель: 2705-14, рік випуску: 2003, тип ТЗ: фургон, № кузова/шасі ХТН1286, реєстраційний номер: 24811АЕ, що належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу автомобіля ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягути з ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 солідарно 10000,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" відмовлено у повному обсязі(а.с.130-132).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.138-141).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Із справи вбачається, що 29.05.2003 року між ПриватБанком, назва якого змінена на ПАТ КБ «ПриватБанком»(а.с.14), та ОСОБА_2 укладено договір №DNР0А002000389 про відкриття картрахунку і встановлення кредитного ліміту «VISA ELECTRON SERVICE» від 29.05.2003 року, за умовами якого останній отримав 29.05.2003 року кредит у розмірі 10 200,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 29.05.2006 року(а.с.8-9).

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПриватБанком, назва якого змінена на ПАТ КБ «ПриватБанком»(а.с.14), та ОСОБА_2 29.05.2003 року у письмовій формі укладено договір застави автотранспорту №DNР0А002000389 від 29.05.2003 року стосовно автомобіля ГАЗ, модель: 2705-14, рік випуску: 2003, тип ТЗ: фургон, № кузова/шасі ХТН1217, реєстраційний номер: 24817АЕ, що належить на праві власності ОСОБА_2; та автомобіля ГАЗ, модель: 2705-14, рік випуску: 2003, тип ТЗ: фургон, № кузова/шасі ХТН1286, реєстраційний номер: 24811АЕ, що належить на праві власності ОСОБА_2(а.с.10-11).

Зобов'язання за договором також забезпечено порукою у розмірі 10 000,00 грн. згідно договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного з ПАТ "Акцент-Банк"(а.с.6-7).

Як видно із справи, станом на 09.12.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанком» визначило у позичальника ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №DNР0А002000389 від 29.05.2003 року у розмірі 26 278,18 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ №205/474 від 07.12.2011 року складає 209962,66 грн., яка складається із наступного: - 3 796,41 доларів США - заборгованість за кредитом; - 5 789,47 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 16 692,30 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Вказані складові заборгованості наведені у розрахунку заборгованості станом на 09.12.2011 року(а.с.4).

Обгрунтовуючи позов про звернення стягнення на предмет застави, а саме на вказані транспортні засоби, позивач посилався на наявність договору застави автотранспорту №DNР0А002000389 від 29.05.2003 року.

Враховуючи, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів, що укладені 29.05.2003 року, то останні регулюються діючим на той час законодавством.

Так, згідно ст.178 ЦК УРСР(в редакції 1963 року), що діяла станом на час укладання договору застави, тобто станом на 29.05.2003 року, виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), заставою і поручительством.

За положеннями ст.181 ЦК УРСР(в редакції 1963 року), в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає в силу договору чи закону.

Заставою може бути забезпечена дійсна вимога. Застава може мати місце також щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Відносини застави регулюються Законом України "Про заставу", іншими актами законодавства.

Відповідно до змісту ст.13 Закону України «Про заставу»(введено в дію 11 листопада 1992 року, з послідуючими змінами та доповненнями), в редакції станом на час укладання кредитного договору №DNР0А002000389 від 29.05.2003 року та письмового договору застави автотранспорту №DNР0А002000389 від 29.05.2003 року, тобто станом на 29.05.2003 року, договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, транспортні засоби, космічні об'єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна, договору застави транспортних засобів та космічних об'єктів за місцем реєстрації цих засобів та об'єктів.

Як видно із справи, договір застави автотранспорту №DNР0А002000389 від 29.05.2003 року, на який позивач посилається як на підставу для звернення стягнення на транспортні засоби, не був нотаріально посвідчений у передбаченому порядку(а.с.10-11).

Встановивши, що договір застави автотранспорту №DNР0А002000389 від 29.05.2003 року не відповідає положенням діючого законодавства, не був нотаріально посвідчений, суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення.

Що стосується інших висновків суду, зокрема, щодо відсутності доказів видачі кредиту, деталізації розрахунку заборгованості та матеріалів кредитної справи, то останні підлягають виключенню із висновків про відмову в задоволенні позову, оскільки при встановлених обставинах підставою для відмови в задоволенні позову є саме відсутність належного доказу про укладення договору застави автотранспорту №DNР0А002000389 від 29.05.2003 року у встановленому діючим законодавством поряду.

З огляду на викладане, рішення суду з наведених мотивів на підставі п.4 ст.309 ЦПК України підлягає зміні в частині обгрунтування відмови ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення.

Стосовно позовних вимог, заявлених ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", колегія суддів враховує наступне.

Так, ст.15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудовихвідносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз.1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч.1, 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст.17) або ГПК України (ст.ст.1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В абз.3 п.15 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року за № 6-745цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Проте, суд на зазначене уваги не звернув та вирішив спір в частині вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", який є юридичною особою, у порядку цивільного судочинства у порушення вимог ст.15 ЦПК України, а тому, відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України судове рішення у цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, за положеннями якої суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року в частині вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 000,00 грн. скасувати, провадження у справі у цій частині закрити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року змінити в частині обгрунтування відмови Публічному акціонерному товариству ОСОБА_3 «Приватбанк» в задоволенні позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення.

В іншій оскаржуваній частині рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -