АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4416/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2382/16Головуючий у 1-й інстанції Юхно С.П. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді Прядкіної О.В.,

Суддів: Обідіної О.І., Пилипчук Л.І.

При секретарі Лимар О.М.

За участі: представника позивача -адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері та заборгованості по сплаті аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є особою похилого віку, має поганий стан здоровя і потребує матеріальної допомоги. Відповідач по справі є її сином, має дохід, однак, у добровільному порядку виконувати зобовязання по утриманню непрацездатної матері відмовляється. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути з ОСОБА_4 аліменти на її користь у розмірі 2 000 гривень щомісячно з дати предявлення позову, а також стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів з 01 січня 2013 року по 10 жовтня 2014 року в розмірі 44 000 гривень.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на її утримання, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) по життєво, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір 243,6 грн.

Рішення місцевого суду оскаржив ОСОБА_4, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) по життєво, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, ухваливши в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити. В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції просить залишити без змін. Вказує, що за своїм матеріальним і сімейним станом він неспроможній виплачувати матері аліменти.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є матірю ОСОБА_4.

ОСОБА_5М.є пенсіонеркою по віку, отримує пенсію, щомісячний розмір якої з березня 2014 року по серпень 2014 року становить 1 113, 82 грн. (а.с. 3).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що витрати на комунальні послуги та інші витрати дорівнюють майже половині пенсії, а тому відповідач в кінці 2012р. пообіцяв їй надавати матеріальну допомогу щомісячно у розмірі 2000грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача, який працює, аліментів у вигляді частки від його доходу (заробітку).

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

Згідно із ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до вимог п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм

утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу .

Згідно з ч.1 ст.179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не надала суду доказів на підтвердження її витрат на утримання належного їй майна в будинку по вул.Чкалова,5 м.Полтави.

Витрати на придбання ліків підтверджені одним чеком на суму 283,4 грн.( а.с.8).

Між тим, потреба в матеріальній допомозі має визначатись залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

Так, згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з 1 липня 2014р. встановлено 974грн., а позивач отримувала пенсію 1113,82 грн.

На час розгляду справи судом апеляційної інстанції розмір прожиткового мінімуму з 1 травня 2016р. становить 1130 грн., пенсія позивача - 1309,49 грн. ( а.с.166).

Таким чином, отримані позивачем доходи є більшими за прожитковий мінімум.

Крім того, за повідомленням управління соціального захисту населення Подільської районної у м.Полтаві ради ОСОБА_5 з 01.08.2015р. призначена житлова субсидія ( а.с.134,172).

Позивач не має також будь-яких грошових зобовязань на відміну від відповідача, який щомісячно здійснює платежі в повернення сум, отриманих в позику за іпотечним договором, за навчання доньки в університеті, а також потребує проведення двох операцій.

Ці обставини підтверджуються довідками банку, медичним висновком, які позивачем не спростовані.

Однак, суд першої інстанції, не витребував відомостей щодо матеріального стану відповідача та не дав їм оцінку, внаслідок чого ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Рішення в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованость по аліментам в розмірі 44 000 гривень не оскаржується, а тому рішення районного суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач отримує пенсію, розмір якої перевищує прожитковий мінімум, матеріально-побутові умови проживання позивача є вищими за визначені законом стандарти, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303,307, ч.1 п.п.3,4 ст.309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргуОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) скасувати, ухваливши нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

В іншій частині Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :