Справа № 604/578/16-ц
Провадження № 2/604/275/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Кузьменко І.О.

за участю секретаря судового засідання Козак І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу культури і туризму Підволочиської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 міської ради про стягнення грошової компенсації за невикористані відпустки та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, вказавши, що вона з 01.01.2000 р. по 05.04.2016 р. із відповідачем перебувала у трудових відносинах та працювала у ОСОБА_2 міському будинку культури балетмейстером, 01.02.2016 р. переведена по посаду директора ОСОБА_2 МБК. 05.04.2016 р. її було звільнено за п.5 ст.36 КЗпП України (переведення працівника за його згодою, на інше підприємство, установу) у зв'язку з переведенням у відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини ОСОБА_2 міської ради. Компенсацію за невикористані відпустки не було виплачено. Відповідно до розрахункового аркуша заборгованість з виплати компенсації за невикористані відпустки станом на 05.04.2016 р. становить 13578,39 грн (не використаних днів відпустки - 147).

Посилаючись на ст. 116 КЗпП України, 117 КЗпП України, позивач просить суд стягнути з відповідача у її користь 13578,39гр. за невикористані відпустки та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, позивач вказала, що неправомірними діями відповідача їй завдана моральна шкода, а тому вона просить суд стягнути 1000,0гр. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач позов підтримала і пояснила: 06.04.2016р. її перевели з роботи у відділі культури і туризму Підволочиської РДА на роботу у відділ кільтури і туризму ОСОБА_2 міської ради. При цьому начальник відділу Бабій повідомила що усі належні виплати зберігаються за нею. 01.06.2016р. вона з роботи звільнилася за згодою сторін і після того звернулася за виплатою до керівника відділу культури ОСОБА_2 міської ради належних їй коштів за невикористані відпустки. При цьому виник спір щодо того, хто повинен ці кошти виплатити, оскільки керівник відділу культури ОСОБА_2 міської ради вказав, що ці кошти повинен був виплатити відділ культури Підволочиської РДА. Позивач вважає що їй повинні бути виплачені усі кошти будь-ким із сторін відповідача.

Заподіяну моральну шкоду обґрунтувала тим, що керівник відділу культури ОСОБА_2 міської ради Маліцький відмовляв їй у видачі документів, необхідних для подачі позову відомостей про невикористані відпустки, її зарплату та інше.

Представник відповідача відділу культури і туризму Підволочиської районної державної адміністрації ОСОБА_3 позов заперечила і вказала: рішенням Підволочиської районної ради №43 від 05.01.2016р. «Про районний бюджет на 2016 рік», наказу відділу культури і туризму №26-од від 14.03.2016р. «Про передачу закладів культури із спільної власності територіальних громад, сіл, селища, міста Підволочиського району у власність ОТГ» здійснена передача матеріальних цінностей на баланс відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини ОСОБА_2 міської ради. Розпорядником переданого актом приймання-передачі прав та обов'язків є відділ культури, туризмі та охорони культурної спадщини ОСОБА_2 міської ради. Відділ культури Підволочиської РДА здійснював фінансові зобов»язання щодо утримання працівників з 01.01.2015р. по 31.12.2015 року. Із 01.01.2016р. всі заклади культури Підволочиського району фінансувалися з бюджетів територіальних громад, асигнувань з державного бюджету на оплату праці, грошової компенсації працівникам не виділялось. Шляхом міжбюджетного трансферту ОСОБА_2 громадою здійснено всю виплату заробітної плати станом на 1 квартал 2016 року. Відповідно, відділ культури Підволочиської РДА, хоча і являється юридичною особою, однак виконувати фінансові зобов'язання неспроможний. Крім того, позивач ОСОБА_1 05.04.2016 р. з роботи не звільнена, а лише переведена, а тому усі належні виплати повинні бути здійснені ОСОБА_2 міською радою.

Крім того, позивач не зверталася про надання відпусток, а тому вони їй не нараховані при переведенні на іншу роботу.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_4 позов не визнав і пояснив: з 05.04.2016р. оплата праці працівників будинку культури фінансується із бюджету ОСОБА_2 міської ради, а у період до 05.04.2016р. фінансувалася із бюджету Підволочиської районної ради. Оскільки позивач звільнилася із відділу культури Підволочиської РДА, то усі належні їй виплати повинні бути виплачені саме цим відповідачем.

Заслухавши сторони, ознайомившись із доказами, суд встановив такі факти:

Наказом №2 від 01.01.2000р., виданим начальником Підволочиського відділу культури, позивач була прийнята на посаду балетмейстера ОСОБА_2 міського будинку культури; 01.02.2006р. переведена на посаду директора ОСОБА_2 МБК.

Наказом №8-од від 27.01.2016р., виданим начальником відділу культури і туризму Підволочиської РДА, позивач ОСОБА_1 попереджена про можливі зміни в організації праці та можливе її вивільнення з роботи з 01 квітня 2016 року.

Наказом начальника відділу культури і туризму Підволочиської районної державної адміністрації від 25.03.2016р. ОСОБА_1 звільнена з роботи, з посади директора міського будинку культури м.Скалат у зв'язку з переведенням у відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини ОСОБА_2 міської ради згідно п.5 ст.36 КЗпП України з 05.04.2016р.

05.4.2016р. ОСОБА_1 звернулася із заявою до керівника відділу культури і туризму ОСОБА_2 міської ради із проханням прийняти її на посаду директора ОСОБА_2 МБК і наказом №2-к від 05.04.2016р., виданого керівником відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_1 прийнята на посаду директора міського будинку культури м.Скалат; наказом №10-К від 01.06.2016р. вона з роботи звільнена за угодою сторін згідно ст.36 п.1 КЗпП України.

Відповідно до п.14 рішення Підволочиської районної ради №43 від 05.01.2016р. «Про районний бюджет на 2016 рік», наказу відділу культури і туризму №26-од від 14.03.2016р. «Про передачу закладів культури із спільної власності територіальних громад, сіл, селища, міста Підволочиського району у власність ОТГ» здійснена передача матеріальних цінностей на баланс відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини міської ради.

Так, по акту від 28.03.2016р. майно та будівля ОСОБА_2 будинку культури передано на баланс ОСОБА_2 територіальної громади. Таким чином, від першого власника - відділу культури і туризму Підволочиської РДА до другого власника - відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини ОСОБА_2 міської ради було передано майно та матеріальні цінності, а працівники приймалися на роботу по наказу.

Згідно п.5 ст.36 КЗпП України переведення працівника за його згодою на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду є підставою для припинення трудового договору.

Проаналізувавши наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що мало місце припинення трудових відносин позивача із відповідачем відділом культури і туризму Підволочиської РДА, тобто звільнення.

Відповідно до п.6 розділу 5 Положення про відділ культури і туризму райдержадміністрації, відділ є юридичною особою, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах державного казначейства, печатку із зображенням України.

Згідно ст.83 КЗпП України та ст.24 ЗУ «Про відпустки» у разі звільнення працівника, йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Як установлено у суді, позивачці належить до виплати 2863,47гр. за невикористану щорічну відпустку за відпрацьований 2015-2016 роки і тому саме ці кошти слід стягнути з установи, з якої була звільнена позивачка після відпрацювання цього періоду - з відділу культури і туризму Підволочиської РДА.

Щодо задоволення вимог про стягнення коштів за невикористані відпустки за минулі роки, то суд вважає відмовити по таких підставах: відповідно до роз'яснень, даних у п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", суд має право на підставі ст.238 КзпП стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки, якщо працівник з не залежних від нього причин (не з його вини) не використав відпустку за роки, що передували звільненню.

Разом з тим, позивачем не доведено і судом не встановлено, що ОСОБА_1 не використала відпустки у повному обсязі за спірний період з не залежних від неї причин, оскільки її заяви про надання відповідних відпусток відсутні. Посилання позивачки на те, що заяви на відпустки не погоджувала тодішня голова ОСОБА_2 міської ради, а начальник відділу культури ці заяви не приймала, жодним чином не підтверджені і являються голослівними.

Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника бо уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з тим, як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про застосування судами законодавства про оплату праці», стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні належить на підставі ст.117 КЗпП України, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Як пояснив у суді представник відповідача, ОСОБА_1 не звільнялася з роботи, а лише переводилася і ним вважалося що ці кошти повинен був виплачувати відділ культури ОСОБА_2 міської ради, тим більше що вона від них фінансувалася. Таким чином, має місце добросовісна помилковість відповідача, яка випливає із проведеним реформуванням територіальних громад, передачею майна і т.д. Вказане свідчить про відсутність його вини у невиплаті коштів за невикористані відпустки, а тому у задоволенні вимог позивачки про стягнення середнього заробітку за весь час затримки слід відмовити.

Щодо вирішення вимог позивачки про стягнення моральної шкоди із відповідача ОСОБА_2 міської ради, то суд вважає у задоволенні їх відмовити, оскільки виплата належних сум при звільненні покладена на відділ культури Підволочиської РДА; ненадання роботодавцем відомостей не позбавляє працівника звернутися до суду.

Крім того, оскільки позивач від сплати судового збору при подачі позову був звільнений, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 116,117, 121, 83 КЗпП України, ст. ст. 3, 4, 10, 14, 57, 60,88, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із відділу культури і туризму Підволочиської районної державної адміністрації в користь ОСОБА_1 2863,47 (дві тисячі вісімсот шістдесят три гривні 47 копійок) заборгованості за невикористану відпустку за 2015-2016 роки.

У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Стягнути із відділу культури і туризму Підволочиської районної державної адміністрації в користь держави судовий збір у розмірі 551, 20 грн (пятсот пятдесят одну гривню 20 копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 10-ти днів з дня отримання копії повного тексту рішення.

Дата складення повного тексту рішення суду 05 серпня 2016 року.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно

Суддя І.О. Кузьменко