Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 319/1387/15 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/2755/16 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач свої зобовязання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 30 вересня 2014 року складає: 12 731 грн. 26 коп., яка складається з: 6 000 грн. - сума заборгованості за кредитом, 5 136 грн. 29 коп. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 750 грн. 62 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 250 грн. - сума штрафу (фіксована частина), 594 грн. 35 коп. - сума штрафу (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 12 731 грн. 26 коп. та судові витрати по справі.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором сумі 12 731 грн. 26 коп., де 6 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за кредитом, 5 136 грн. 29 коп. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 750 грн. 62 коп. - заборгованість по комісії, а також 250 грн. 00 коп. - сума штрафу (фіксована частина), 594 грн. 35 коп. - сума штрафу (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_3. на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму понесених судових витрат в розмірі 243 грн. 60 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено, що 28 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк (правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк) та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким остання загалом отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, проте належним чином своїх зобов'язань не виконувала, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2014 року утворилась заборгованість .

28 серпня 2008 року відповідач звернулась до позивача з заявою про видачу кредиту з видачею кредитної картки і встановленням кредитного ліміту у сумі 3300 грн., який пізніше банком був збільшений до 6000 гривень, з базовою процентною ставкою 36% на рік. При цьому відповідач вказала, що вона ознайомлена і згодна з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, своїм підписом вона підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, висловила згоду, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами, правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, що банк має право збільшувати або зменшувати кредитний ліміт. Сума видана відповідача встановлена у ході розгляду справи судом першої інстанції та перевірена додатково витребуваними доказами у ході розгляду справи апеляційною інстанцією, тому і доводи скарги в цій частині є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за договором від 28 серпня 2008 року підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з ОСОБА_3. на користь ПАТ КБ ПриватБанк підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 12731 грн.26 коп., де 6000 грн. 00 коп. сума заборгованості за кредитом, 5136 грн. 29 коп. сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 750 грн. 62 коп. - заборгованість по комісії, а також 250 грн. - сума штрафу (фіксована частина), 594 грн. 35 коп. сума штрафу (процентна складова).

Безпідставними також є і доводи апеляційної скарги щодо виконання відповідачем зобов'язань перед банком за даними кредитними договором в повному обсязі і розірвання договору в односторонньому порядку, суд виходить з наступного, оскільки ОСОБА_3 не надала суду належних доказів на підтвердження вказаних доводів та які спростовуються наданими банком доказами, а саме розрахунком заборгованості за договором № б/н від 28.08.2008 року, з якого вбачається виникнення у боржника ОСОБА_3 простроченої заборгованості з 21 грудня 2012 року, яка з наростаючим порядком станом на 30.09.2014 року становить 12731 гривня 25 копійок.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: