АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 серпня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 21 червня 2016 року про повернення заяви ОСОБА_1, заінтересована особа - Носівське районне управління юстиції у Чернігівській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Носівське районне управління юстиції у Чернігівській області про встановлення факту, що має юридичне значення визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, як таку що постановлена з порушенням норм процесуального права, справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник Носівського районного управління юстиції у Чернігівській області в судове засідання не з'явився, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у його відсутність згідно з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Справа № 753/9955/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10727/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків, щодо надання копії заяви та всіх доданих до неї документів, довідки про неможливість одержання документів, а також зазначити причини неможливості одержати документ.

10 червня 2016 року, на виконання ухвали суду від 27 травня 2016 року про залишення заяви без руху, ОСОБА_1 подано копії документів до заяви про встановлення факту, а також надано пояснення щодо відсутності документу (довідки) нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про прийняття спадщини.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення визнано неподаною та повернуто заявнику.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що заявником недоліки , зазначені в ухвалі суду усунені не в повному обсязі, а саме: не надано довідки про неможливість одержання документів, що посвідчує даний факт (письмова відмова заінтересованої особи - нотаріуса на звернення заявника).

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до правосуддя за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до правосуддя чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Зазначивши в ухвалі про повернення позовної заяви, що не надано офіційної письмової відмови нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, суддя не звернув уваги на те, що саме відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину змусила ОСОБА_4 звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин за захистом свої порушених прав.

Крім цього, Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права знайшли своє підтвердження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Дарницького районного суду м.Києва постановлена з порушенням процесуального права, що відповідно до ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 21 червня 2016 року - скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: