Провадження № 2/712/2417/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2016 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого /судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Шмагайло Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соснівського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, -
Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси, від 17 квітня 2014 року по справі № 712/2113/14-ц з відповідача на його користь стягнуто борг за користування чужими грошовими коштами за період з 12.02.2013 року по 12.02.2014 року інфляційних втрат в розмірі 1119,69 грн., та 3% річних в розмірі 3383,64 грн., судовий збір 243,60 грн., а всього 4746,93грн.. Таким чином загальна сума боргу станом на 12.02 2014 року склала 119308,45 грн..
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але ухилився від отримання позовної заяви та судової повістки, що підтверджено поштовим повідомленням. Інформацію щодо своєї адреси суду не надав, тому відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи.
Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне.
Судом встановлено, що 16 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 25 000 дол. США, терміном повернення до 31.12.2006 року. Відповідач виконав частково зобовязання та повернув позивачу лише частину коштів в сумі 12 000 доларів США. Інша частина коштів в добровільному порядку не повернута.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.05.2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто борг згідно розписки від 16.11.2006 року в розмірі 102960,00 грн.

На виконання виконавчого листа Соснівського районного суду від 26.01.2011 року постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС ЧМУЮ від 02.02.2011 року відкрито виконавче провадження про примусове стягнення боргу з відповідача на користь позивача в розмірі 104 780 грн.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, відповідач продовжує користуватися чужими грошовими коштами на свій розсуд, забезпечує собі високий рівень життя, у звязку чим позивач зазнає великих матеріальних втрат.

В подальшому, рішеннями судів Соснівського районного районного суду м. Черкаси за різні періоди було стягнуто інфляційні втрати, які нараховувались на суму заборгованості та 3 % річних за користування чужими грошовими коштами.

Зокрема, рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 15.05.2015 року по справі № 712/4706/15-ц з Відповідача на користь Позивача стягнуто заборгованість за користування чужими грошовими коштами за період з 12.02.2014 по 31.03.2015 року інфляційних втрат, які нараховуються на суму заборгованості 57547,68 грн. та 3% річних, які нараховуються на суму заборгованості 4029,86 грн., що разом складає 61569,54грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Основними засадами судочинства є обов'язковість рішень суду (ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

В листі Верховного Суду України «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» від 01.07.2014 року зазначається, що ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, а не на невиконання судового рішення. Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов'язання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленої в ухвалі ВСУ у справі №6-5426св08 від 27.05.2009, постанові ВСУ від 18.05.2016 у справі №6-474цс16.

Враховуючи наведені положення законодавства та роз'яснення Верховного Суду України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції (інфляційних втрат).

Посилання позивача про стягнення боргу за рішеннями судів у гривні, що є підставою для нарахування інфляційних втрат не може бути прийнято судом до уваги, оскільки грошовою одиницею договору позики, на підставі якого у сторін виникли зобов'язання, є іноземна валюта.

З огляду на зазначене, вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат задоволенню не підлягає.

Разом з тим, вирішуючи вимогу позивача про стягнення 3 % річних за користування чужими грошовими коштами за період з 01.04.2015 року по 31.08.2016 року суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку, за період з 01.04.2015 року по 31.08.2016 року 3 % річних складають 7 678,80 грн.

Разом з тим, суд не приймає до уваги розрахунок позивача, оскільки вищевказана сума боргу розрахована позивачем на загальну суму заборгованості, яка виникла в тому числі і за рішеннями судів.

Як вбачається з матеріалів справи, основний борг за договором позики відповідача перед позивачем становить 13 000 доларів США, що еквівалентно на момент винесення рішення суду 102 960, 00 грн.

Відповідачем не надано доказів зменшення вказаної суми основної заборгованості.

Суд наводить власний розрахунок згідно якого 3 % річних від простроченої заборгованості розраховано за формулою: 102 960 грн (сума боргу) х 519 (кількість днів прострочення повернення грошей) х 3 відсотка річних/365/100, що складає 4 392 грн.00 коп.

На підставі наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних у сумі 4392,00 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, враховуючи те, що позивач, як ветеран війни був звільнений від сплати судового збору, судовий збір в порядку ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача на суму 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 174, 212, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 610, 625, 629, 1046-1049 Цивільного кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних за період з 01.04.2015 року по 31.08.2016 року, які нараховуються на суму заборгованості в розмірі 102960, 00 грн. та становлять 4 392 грн. (чотири тисячі триста девяносто дві гривні 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 до Спеціального фонду державного бюджету України судовий збір в розмірі 551,20 грн. ( пятсот пятдесят одна гривня 20 коп.).

В іншій часині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Т.Є.Троян