Справа № 635/1690/15-ц
Провадження 2/635/535/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

Гловуючого судді - Караченцева І.В.,

при секретарі - Ус Ю.В.,

позивача -ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Русько-Тишківської сільскої ради Харківського району Харківської області про визнання права власності позивача в порядку спадкування за законом на домоволодіння розташоване за адресою: Харківська область Харківський район с. Черкаські Тишки, вул. Холодного, 8,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського районного суду Харківської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок загальною площею 105,10 кв.м., житловою площею 53,80 кв.м., розташований за адресою: Харківська область Харківський район с. Черкаські Тишки вул. Холодного, 8, як за спадкоємцем за законом після смерті свого батька - ОСОБА_2

В заявленному позові свої вимоги позивач ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що згідно довідки Русько-Тишківської сільської Ради від 28.01.2015 року № 87 житловий будинок за адресою: Харківська область Харківський район с. Черкаські Тишки вул. Холодного, 8 був зареєстрований в погосподарській книзі Русько-Тишківської сільської ради по селу ОСОБА_3 за особистим рахунком № 1461 за батьком ОСОБА_2. Згідно тієї ж довідки за житловим будинком була закріплена земельна ділянка площею 1500 кв. м. з фонду Русько-Тишківської сільської ради. На той час діяла Інструкція «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP» від 31.01.1966 року, згідно з п. 6 якої вбачається, що не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу. Відповідно до норм законодавства, які діяли станом на 1980 рік, виникнення права власності на будинок в сільській місцевості не було повязано з видачею правовстановлюючого документу та його реєстрацією. Також на період будівництва житлового будинку, яке тривало з 1968 року і було закінчено в 1980 році, не потрібно було введення обєкту до експлуатації, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, що розяснює, як потрібно реєструвати обєкти нерухомості збудовані до 05.08.1992 року. В період 1968-1980 років на земельній ділянці його батько - ОСОБА_2 побудував житловий будинок літ «А-1» загальною площею 105,10 кв. м., житловою площею - 53,80 кв.м, розташований за адресою: Харківська область Харківський район с. Черкаські Тишки вул. Холодного, 8, про що свідчить технічний паспорт на житловий будинок від 06.02.2015 року. Деякі надвірні будівлі в теперішній час позивачем були відремонтовані. Право власності на житловий будинок ні за ким не зареєстровано, про що свідчить довідка КП «ХРБТІ» від 20.02.2015 року № 38. Згідно довідки КП «ХРБТІ» цей житловий будинок не відноситься до категорії самовільного будівництва, але ж, право власності ні за кім не було закріплено. Вся їх родина мешкала в житловому будинку, в останні роки в будинку був зареєстрований батько позивача- Лаптій ОСОБА_4 і позивач - ОСОБА_1 та інші члени родини, про що свідчить довідка від 17.12.2014 року № 1096 Русько-Тишківської сільської ради, але, право власності не було зареєстроване за спадкодавцем - ОСОБА_2, і, відповідно, він не отримав правовстановлюючих документів на житловий будинок загальною площею 105,10 кв.м., житловою площею 53,80 кв.м., розташований за адресою: Харківська область Харківський район с. Черкаські Тишки вул. Холодного, 8. Згідно із ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/04-13 арк. 20 - по обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи із змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. На думку позивача, відповідно до ст. 331 ЦК України, у спадкодавця - ОСОБА_2 фактично виникло право власності на житловий будинок, бо він вважає, що будинок не був самочинним будівництвом. ОСОБА_5 помер 01.07.2014 року, про що свідчить свідоцтво про смерть 1-ВЛ № 45638 від 07.07.2014 року. Мати позивача - ОСОБА_6 померла раніше, коли, він не зазначає. Спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, після смерті спадкодавця - ОСОБА_2, став позивач, який являється його єдиним сином. Позивач зазначає, що, згідно статті 1268 ЦК України, він прийняв спадщину, бо, в строк до шести місяців з моменту смерті ОСОБА_2 він користувався житловим будинком, земельною ділянкою, садом, городом, отримав усі речі спадкодавця, в подальшому він звернувся до нотаріуса Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 15.12.2014 року. Листом від 16.01.2015 року № 68/02-14 нотаріус відмовив позивачу у видачі правовстановлюючих документів на спадщину, бо не має оформленого права власності на житловий будинок на спадкодавця - ОСОБА_2 у звязку із чим він просить суд визнати за ним право власності на вказаний будинок, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька - ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свій позов і просив суд його задовольнити із викладених у ньому підстав. (а.с. 41-42)

Представник відповідача в судове засідання не зявився, Голова Русько-Тишківської сільскої ради Харківського району Харківської області ОСОБА_7 надіслав до суду лист від 20.03.2015 р. за № 02-21/129, в якому просив суд розглядати вказану позовну заяву без участі їх представника «згідно вимог чинного законодавства.» (а.с. 24)

Суд, дослідивши зібрані докази по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 1220 ч. 1 ст. 1268 ч. 1, 1261 ЦК України у звязку із смертю спадкодавця- Лаптій М.Ф. у його сина ОСОБА_1 виникло право на спадщину за законом.

Однак, листом державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_8 від 16.01.2015 року № 68/02-14 позивачу - ОСОБА_1 відмовлено у оформленні спадщини після смерті його батька- Лаптій М.Ф., так як відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок розташований за адресою: Харківська область Харківський район с. Черкаські Тишки вул. Холодного, 8. (а.с.19)

Позивач ОСОБА_1 вказує, що вказана житлова споруда побудована у період 1968-1980 років і посилається на лист Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, відповідно до якого обєкти нерухомості збудовані до 05.08.1992 року не потребують державної реєстрації для встановлення на них права власності.

Відповідно до вказаного Листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126: «Комітет вважає за доцільне проводити оформлення свідоцтва про право власності по об'єктах, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію (які експлуатуються або не експлуатуються) тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або

державними технічними. По об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами).»

Однак, відповідного висновку про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами) позивач ОСОБА_1 у підтвердження своїх вимог суду не надав.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 18 грудня 2013 року по справі № 6-137цс13: «Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва».

Державна реєстраційна служба України листом від 12.03.2013 р. № 95-06-15-13 розяснила, що при проведенні державної реєстрації прав із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05 серпня 1992 р., документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, є технічний паспорт на обєкт нерухомого майна.

Аналогічна норма щодо порядку реєстрації права власності зазначена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13. Зокрема, при реєстрації для оформлення права власності обєктів, що збудовані до 05 серпня 1992 р., тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 05.08.1992 р. № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, одним із необхідних документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань регулювання містобудівної діяльності» від 20.11.2012 р. № 5496 до Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» були внесені зміни, які продовжили дію п. 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього документа до 31.12.2013 р. Відповідні зміни передбачають спрощений порядок прийняття в експлуатацію з видачею декларації про готовність об'єкта до експлуатації для індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих у період з 05 серпня 1992 р. до 12 березня 2011 р.

Порядок оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, щодо яких відсутні акти прийняття в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» і в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. № 12/5-126.

Таким чином, з практичного погляду виникає питання про встановлення факту будівництва саме до 05 серпня 1992 р. Технічний паспорт, що виготовлений на підставі обстеження будівлі, містить розділ, у якому зазначається дата будівництва відповідної частини будівлі. В «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженій наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. № 127, ідеться про встановлення року побудови обєкта при визначенні його вартості.

Однак, в наданому позивачем ОСОБА_1 суду технічному паспорті № 8 від 06 лютого 2015 року при проведенні інвентаризації органами БТІ не встановлено рік закінчення будівництва житлового будинку розташованого за адресою: Харківська область Харківський район с. Черкаські Тишки, вул. Холодного, 8. (а.с. 4-10)

Окрім цього, позивачем ОСОБА_1 суду не надано будь-яких документів, які б могли посвідчити купівлю будівельних матеріалів і договорів на виконання будівельних робіт саме до 05 серпня 1992 р.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих законом доказів які б підтверджували що будівництво було закінчено саме до 05 серпня 1992 р. та не потребує державної реєстрації.

Також суду не надано правовстановлюючого документа у спадкодавця ОСОБА_2 на житловий будинок розташований за адресою: Харківська область Харківський район с. Черкаські Тишки, вул. Холодного, 8.

Відповідно до п. 3.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.

Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням.»

Відповідно до ст. 376 ч. 3 ЦК України: «Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.»

Відповідно до ст. 10 ч. 1- ч. 3 ЦПК України: «Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень».

Статтею 11 ч. 1 ЦПК України передбачено, що: «суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі».

Відповідно до ст. 60 ч. 1- ч. 3 ЦПК України: «Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір».

Згідно із ст. 131 ЦПК України «Сторони зобовязані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попередне судове засідання у справі не проводиться,- до початку розгляду справи по суті».

Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України: «Особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявляти клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору».

Позивач ОСОБА_1 не надав суду належних і допустимих законом доказів, які б достовірно підтверджували факт завершення будівництва саме до 05 серпня 1992 року, а також у позивача ОСОБА_1 відсутні передбачені законом документи про відведення земельної ділянки під забудову і дозвіл на забудову, суду не надано будь-яких даних про правовий режим земельної ділянки, на якій збудовано житловий будинок розташований за адресою: Харківська область Харківський район с. Руські Тишки вул. Холодного, 8, тобто позивач не довів суду ті обставини, на які вона посилається в своєму позові як на підставу своїх вимог і заперечень стосовно вказаного житлового будинку, в звязку з чим у задоволенні позову має бути відмовлено.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Русько-Тишківської сільскої ради Харківського району Харківської області про визнання права власності позивача в порядку спадкування за законом на житловий будинок розташований за адресою: Харківська область Харківський район с. Черкаські Тишки, вул. Холодного, 8 загальною площею 105,10 кв. м. та житловою площею 53,80 кв.м., після смерті батька- Лаптій ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення, через Харківський районний суд Харківської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Караченцев