Ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Парінової І.К., Савченко В.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів купівлі-продажу та стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила розірвати договори купівлі-продажу та стягнути з останнього суму заборгованості за неналежне виконання договірних зобов'язань у розмірі 627 920 грн 98 коп.

ОСОБА_2 було залучено до участі в справі в якості відповідача, як правонаступника загиблого ОСОБА_3

З урахуванням уточнень позову, просила суд стягнути суму боргу одноразовим платежем або звернути стягнення на спадкове майно боржника.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Договори від 31 травня 2012 року № 12-05-31-01, від 31 травня 2012 року № 12-05-31-02, від 06 червня 2012 року № 12-06-06-01, від 26 червня 2012 року № 12-06-26-01, від 19 липня 2012 року № 12-07-19/01, укладені між ОСОБА_1 та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 627 920 грн 98 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення коштів. Зменшено розмір стягнення до 159 177 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду й залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині зменшення суми заборгованості, апеляційний суд прийшов до такого висновку, виходячи з сум зазначених у квитанціях прибутково-касового ордеру, переданих позивачем.

Проте з висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 315 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що між позивачем та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 були укладені наступні договори: договір купівлі-продажу кухні LAGUNA № 12-05-31-01 від 31 травня 2012 року; договір купівлі-продажу стільниці для кухні ARROW WCOD № 12-05-31-02 від 31 травня 2012 року; договір купівлі-продажу техніки для кухні (духову шафу BOSH HBG76R550F, посудомийну машину SMEG STA 6539L, електричну поверхню BOSH P1F651T14E, холодильник LIEBHERR SBSes 7165, витяжку BEST Р580 (1000 m3), мийку кухонну BLANCOMEDIAN XL6S, змішувач BLANCOMERCUR-S) № 12-06-06-01 від 06 червня 2012 року; договір купівлі-продажу меблів для їдальні (вітрина DESIREE art. 00060 колір 37L, креденс DESIREEart. 00067 колір 37L, стіл DESIREEart. 02120 колір 37L, стільці DESIREEart. 02022/А колір 37L) № 12-06-26-01 від 26 червня 2012 року; договір купівлі-продажу меблі для спальні та кабінету № 12-07-19/01 від 19 липня 2012 року.

Відповідно до п. 2.2 договору № 12-05-31-01 від 31 травня 2012 року оплата товару здійснюється двома платежами: авансовим платежем у момент підписання цього договору та остаточним платежем. Відповідно до п.2.3. цього договору була проведена оплата товару авансовим платежем, що склало 80% вартості товару, а саме 69 485 грн.

Згідно з п. 2.2. договору № 12-05-31-02 від 31 травня 2012 року, оплата товару здійснюється двома платежами: авансовим платежем у момент підписання цього договору і остаточним платежем. Відповідно до п.2.3. цього договору була проведена оплата товару авансовим платежем, що склало 100% вартості товару - 22 141 грн.

За змістом п. 2.2. договору № 12-06-06-01 від 06 червня 2012 року, оплата товару здійснюється двома платежами: авансовим платежем у момент підписання цього договору і остаточним платежем. Відповідно до п.2.3. цього договору була проведена оплата товару авансовим платежем, що склало 100% вартості товару, тобто 76 777 грн.

Згідно п. 2.2 договору № 12-06-26-01 від 26 червня 2012 року, оплата товару здійснюється двома платежами: авансовим платежем у момент підписання цього договору і остаточним платежем. Відповідно п.2.3. цього договору була проведена оплата товару авансовим платежем, що склало 76% вартості товару, а саме 82 400 грн.

Відповідно до п.2.2 Договору № 12-07-19/01 від 19 липня 2012 року, оплата товару здійснюється двома платежами: авансовим платежем у момент підписання цього договору і остаточним платежем. Згідно з п.2.3. цього договору була проведена оплата товару авансовим платежем, що склало 80% вартості товару - 322 973 грн.

У визначений договорами купівлі-продажу строк ОСОБА_3 умови договору не виконав.

09 листопада 2012 року ОСОБА_3 помер.

Відповідно до п.п.7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений(придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно зі ст. ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар у строк, встановлений договором.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України установлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 були укладені договори купівлі-продажу товарів в письмовій формі, сторони дійшли згоди за всіма істотними умовами даних договорів, що підтверджується змістом самих договорів та додатків до них.

Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (пп. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Таким чином, під час отримання пропозиції щодо укладання вищезазначених договорів та обговорювання всіх істотних умов даних правочинів та сплати авансових платежів, суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 могли не надаватися ОСОБА_1 документи щодо підтвердження підстав оплати товарів та сум одержаних грошових коштів. Фактичним підтвердженням отримання коштів за авансовими платежами є укладені договори купівлі-продажу, згідно з умовами яких укладання та підписання цих договорів відбулось після перерахунку авансового платежу.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Виходячи з наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із з'ясуванням вартості отриманого останніми майна.

Проте, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України на зазначені вище положення закону уваги не звернув; доводи та заперечення сторін належним чином не перевірив; не з'ясував на яке конкретно майно перейшло право власності до спадкоємця боржника в порядку спадкування та його вартість, унаслідок чого не визначив обсяг відповідальності відповідача перед позивачем та суму боргу, яка може бути стягнена.

Отже, апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених ст. ст. 212, 303, 304, 315 ЦПК України й не надав мотивування всім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, згідно вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд до апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2014 року скасувати

Справу направити на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: А.О. Леванчук

І.К.Парінова

В.О.Савченко

О.В.Ступак