Ухвала

іменем україни

27 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про зарахування авансу як штрафу, стягнення заборгованості за спожитий газ та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6, поданою її представником ОСОБА_7, на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 серпня 2013 року між нею та ОСОБА_6 було укладено попередній договір, за умовами якого остання зобов'язалася не пізніше 13 серпня 2014 року продати їй житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1 Указаний попередній договір було посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області за реєстровим № 8691.

Пунктом 2 цього договору передбачено, що вартість житлового будинку та земельної ділянки становитиме 319 720 грн, що еквівалентно 40 000 доларів США. Згідно з п. 3 цього договору ОСОБА_6 зобов'язалась зібрати всі необхідні документи для укладення договорів купівлі-продажу, у тому числі правовстановлюючі документи, витяги, довідки, експертні оцінки.

На підтвердження дійсних намірів укласти в майбутньому договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки вона передала ОСОБА_6 кошти у розмірі 79 930 грн, що еквівалентно 10 000 доларів США.

У встановлений договором строк ОСОБА_6 взяті на себе зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим 13 серпня 2014 року між ними було укладено додаткову угоду до попереднього договору від 13 серпня 2013 року, згідно з умовами якої вона зобов'язалася не пізніше 15 жовтня 2014 року підготувати всі необхідні документи та укласти з нею договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1

Однак станом на 15 жовтня 2014 року ОСОБА_6 умови попереднього договору та додаткової угоди до нього не виконала, у зв'язку із чим позивач ОСОБА_5 вважала, що відповідач повинна відшкодувати їй сплачену суму авансу у розмірі 79 930 грн, сплатити їй штраф відповідно до п. 8 договору у розмірі 100 % від суми сплаченого авансу та сплатити пеню у розмірі 10 % від суми, що підлягає поверненню за кожний день прострочення виконання, що у загальній сумі складає 1 353 454 грн.

Оскільки у добровільному порядку ОСОБА_6 відмовляється сплатити указані суми, то позивач ОСОБА_5 просила про їх відшкодування у судовому порядку.

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила зарахувати сплачений нею на користь ОСОБА_5 аванс у розмірі 79 930 грн в рахунок штрафу, передбаченого попереднім договором, стягнути з ОСОБА_5 на її користь вартість спожитого газу у розмірі 3 040 грн 64 коп. та 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 24 червня 2015 року, первісний позов ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто на її користь з ОСОБА_6 сплачений аванс у розмірі 79 930 грн, інфляційні втрати у розмірі 10 630 грн 69 коп., штраф у розмірі 79 930 грн, пеню у розмірі 79 930 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що 13 серпня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений попередній договір, умовами якого було передбачено, що у термін не пізніше 13 серпня 2014 року ОСОБА_6 продасть, а ОСОБА_5придбає житловий будинок та земельну ділянку, розташовані по АДРЕСА_1 Договір було посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 13 серпня 2013 року за реєстровим № 8691.

Відповідно до п. 2 договору відчуження нерухомого майна мало б відбутися за 319 720 грн, що еквівалентно 40 000 доларів США.

Пунктом 3 договору передбачено, що продавець зобов'язалась взяти на себе зобов'язання зібрати всі необхідні документи для укладання договору купівлі-продажу, в тому числі правовстановлюючі документи, витяги, довідки, експертні оцінки.

Відповідно до п. 5 попереднього договору на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_6 отримала грошові кошти у сумі 79 930 грн, що за офіційним курсом Національного банку України було еквівалентно 10 000 доларів США. При цьому указана сума була визначена сторонами як аванс.

ОСОБА_6станом на 13 серпня 2014 року не зібрала всі необхідні документи для укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, у зв'язку із чим нею були порушені вимоги п. п. 1, 3 попереднього договору від 13 серпня 2013 року.

13 серпня 2014 року між сторонами була укладена додаткова угода, яка посвідчена нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровим № 4453, до попереднього договору за реєстровим № 8691 від 13 серпня 2013 року.

Додатковою угодою було передбачено, що ОСОБА_6 не пізніше 15 жовтня 2014 року підготує всі необхідні документи і продасть житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться по АДРЕСА_1, а ОСОБА_5, у свою чергу, придбає даний будинок.

Новоселицькою державною нотаріальною конторою Чернівецької області визначено перелік документів, необхідних для оформлення договорів відчуження нерухомого майна (а. с. 31). Станом на 15 жовтня 2014 року ОСОБА_6 жодного документа із вказаного переліку не надала.

Встановивши, що ОСОБА_6як сторона договору не виконала взятий на себе обов'язок, передбачений п. 3 попереднього договору, а також п. 1.1 додаткової угоди, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про підставність й доведеність заявленихОСОБА_5 вимог за первісним позовом та безпідставність і недоведеність вимог ОСОБА_6 за зустрічним позовом.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи та доводи касаційної скарги свідчать про те, що суд першої інстанції у порушення вимог ч. 4 ст. 10, ст. ст. 60, 212 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин у справі, не перевірив належним чином доводів ОСОБА_6 щодо виконання нею умов попереднього договору та ухилення від укладення основного договору саме ОСОБА_5

Крім того, судам при новому розгляді справи необхідно врахувати правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2759цс15, щодо застосування положень ст. 625 ЦК України. При цьому, стягуючи інфляційні втрати за ст. 625 ЦК України, суди не врахували, що умовами попереднього договору (п. 8) передбачена відповідальність сторони за порушення цих умов, зокрема, пеня у розмірі 10 %.

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди залишили поза увагою вищенаведене, а тому оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, то рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану її представником ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 24 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко Головуючий Судді:
О.В. Ступак