У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1,

суддів Григоренка М.П., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Вох В.С.,

з участю представника позивача- Луцюка М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного підприємства «Рівне вечірнє», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист честі, гідності ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 лютого 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене без урахування дійсних обставин справи, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі пояснює, що відповідачка ОСОБА_3 свідомо поширювала недостовірну інформацію щодо нього, маючи на меті умисно розповсюдити доведені на її думку факти про його незаконні дії, подаючи її як правдиву та достовірну. Доводить, що відповідачка не приховує і не заперечує того факту, що поширювала у інтернет-виданнях інформацію про вчинення ним незаконних дій при виконанні службових обовязків. Стверджує, що судом було встановлено, що в інтернет-виданнях http://www.rivnepost.rv.ua/showarticle.php?art=042230 - в статті «Хто поклав гроші в офіцерський кітель ОСОБА_3?», http://charivne.info/rivne-news/Druzhina-pidpolkovnika-Dubinetskoho-vinuvachu-rivnenskikh-prokuroriv-u-pidstavi-в статті «Дружина підполковника ОСОБА_3 звинувачує рівненських прокурорів у підставі»; http://charivne.info/rivne-news/Rivnyanka-napisala-Yatsenyuku-krik-diishi «Рівнянка написала Яценюку «Крик душі»; http://stopotkat.net/news/view/41718 «Пусть бизнес прокурор «прессует», ведь ГПУ его крьішует»; http://charivne.info/rivne-news/Druzhina-Dubinetskoho-povstala-proti-rivnenskikh-prokuroriv«Дружина ОСОБА_3 повстала проти рівненських проhroshey «Дружина підполковника звинувачує силовиків у привласненні грошей»; http://kraina.name/ articles/bespredel-vlasti/13Q019-prokurorskiv-cinizm-ne-mae-mej-abo-yak-pracivnik «Прокурор- ський цинізм не має меж, або як працівник Генпрокуратури прикривається допомогою бійцям АТО!!!»; http://prokurorska-pravda.today/article/pust-biznes-prokuror-pressuet-ved-gpu-ego-kryishuet/ Пусть бизнес прокурор «прессует», ведь ГПУ его крышует» міститься інформація щодо привласнення ОСОБА_2 власних коштів ОСОБА_3 у сумі 44 тис. грн., проте достовірність цієї інформації судом не встановлена, а тому

__________________________________________________________________________Справа № 569/568/15-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_6.

Провадження № 22-ц 787/689/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_1

вона є неправдивою. Вказує, що місцевий суд не дав належної оцінки наданим ним доказам того, що поширена відповідачкою інформація є недостовірною, та доказів того, що він не вчиняв жодних протиправних дій в ході виконання своїх службових обовязків та не притягувався до відповідальності з цього приводу, та зробив висновок з нічим не підтверджених слів відповідачки. Звертає увагу, що наданий відповідачкою витяг з ЄРДР від 23.04.2015р. про зареєстроване кримінальне провадження за ч. 1 ст. 366 КК України щодо нього за заявою ОСОБА_3 не є допустимим доказом, що давало б відповідачці право звинувачувати його у скоєнні кримінального правопорушення та стверджувати його вину. Критично оцінює обґрунтування оскаржуваного рішення показами свідків та зауважує, що вони не були та не могли бути присутніми при поверненні грошових коштів відповідачці, не могли бачити моменту повернення, і про факти їм було відомо виключно зі слів відповідачки. Наполягає на тому, що твердження відповідачки ОСОБА_3 про те, що він ніби-то «залишив собі кошти», «підставив її чоловіка» «підробив документи до справи, у нас є докази», «завжди були погрози з його сторони» - не є критичною оцінкою дій чи оціночним судженням, як зазначив суд в оскаржуваному рішенні, а є фактичними даними та прямим звинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення під час виконання службових обовязків як слідчого прокуратури при розслідуванні злочину. Покликаючись на те, що недостовірність інформації була доведена належними та переконливими доказами, а стороною відповідача відповідних доказів правдивості не надано та судом не встановлено, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що стиль викладення публікацій є доволі нетерпимим до позивача, жорстким і таким, що може викликати обурення, почуття образи, однак позивач не надав суду жодного належного доказу про те, що поширена про нього інформація є відомостями, які містять фактичні дані та недовів того, що інформація поширена відповідачем з явним злим умислом, а не з метою сформувати свою думку про позивача. Окрім цього, у викладений відповідачкою інформації відсутні факти, які б доводили, що висловлювання щодо публічної особи, якою є позивач як державний службовець та прокурор Генеральної прокуратури, мотивовані цілеспрямованими діями з метою принизити його честь, гідність чи ділову репутацію.

На підтвердження даного висновку в рішенні наведені відповідні мотиви та докази, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд до ОСОБА_3 з позовними вимогами(збільшивши їх під час провадження справи в суді) про визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і ділову репутацію інформації, яка поширена відповідачкою та опублікована в інтернет виданнях, а саме:

1)http://www.rivnepost.rv.ua/showarticle.php?art=042230 - в статті «Хто поклав гроші в офіцерський кітель ОСОБА_3»

2)http:/charivne.info/rivne-news/Drazhina-pidpolkovnika-Dubinetskoho-vimwachu-rivnenskikh-prokuroriv-u-pidstavi - в статті «Дружина підполковника ОСОБА_3 звинувачує рівненських прокурорів у підставі»;

3)hnp://charivne.info/rivne-news/^vnvar^a-napisala-Yatsenvuku-krik-dushi в статті «Рівнянка написала Яценюку «Крик душі»;

4)http ://stopotkat.net/news/view/41718 - в статті «Пусть бизнес прокурор «прессует», ведь ГПУ его крышует»;

5)http://charivne.info/rivne-news/Druzhina-Dubinetskoho-povstala-proti-rivnenskikh-prokuroriv - в статті «Дружина ОСОБА_3 повстала проти рівненських прокурорів»;

6)http://charivneJnfo/news/Druzhina-pidpolkovnika-zvinuvachu-silovikiv-u- ' privlasnenni-hroshey- в статті «Дружина підполковника звинувачує силовиків у привласненні грошей»;

7)http ://kraina.name/articles/bespredel-vlasti/l 30019-prokurorskiy-cinizm-ne-mae-mej -abo-yak-pracivnik/ - в статті «Прокурорський цинізм не має меж,або як працівник Генпрокуратури прикривається допомогою бійцям АТО!!!»

8)http://prokurorska-pravda.today/article/pust-biznes-prokuror-pressuet-ved-gpu-ego-ryishuet/ - в статті «Пусть бизнес прокурор «прессует», ведь ГПУ его крышует».

Позивач просив зобов'язати ОСОБА_3 розмістити в цих же Інтернет - виданнях спростування поширеної нею недостовірної інформації відносно ОСОБА_2 у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом розміщення публікації про те, що поширена нею інформація у зазначених Інтернет-виданнях, а саме: «привласнення ОСОБА_2 її власних коштів сумі 44 тис. грн., які були вилучені під час обшуку в ході кримінального провадження стосовно її чоловіка ОСОБА_7»; «сфабрикування чи підробки ОСОБА_2 доказів і матеріалів справи при розслідуванні кримінальної справи стосовно ОСОБА_7, чоловіка ОСОБА_3М.»; «погроз з боку ОСОБА_2 в адресу ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_7» є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує права свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію позивача. Просив стягнути на його користь 6 тисяч моральної шкоди та судові витрати. Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначив, що твердження про привласнення ним коштів у сумі 44 тис. грн спростовується розпискою про отримання грошей від 15.05.2009 року, написаною відповідачкою власноручно. Щодо тверджень про «сфабриковані докази» по кримінальній справі, то така інформація спростована відповіддю прокуратури Рівненської області про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення надіслану відповідачці 04.02.2015 року за №1711/1-2038-14. Жодних погроз відповідачці та її чоловіку не висловлював.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ст. 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Пленум Верховного Суду України також роз'яснив про те, що межі допустимої критики стосовно політиків, державних службовців, що діють як офіційні особи, більше відкриті для прийнятної критики, ніж приватні особи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню( рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії").

Судом встановлено: ОСОБА_2 є публічною особою, працюючи слідчим в прокуратурі Рівненської області, проводив розслідування кримінальної справи відносно чоловіка відповідачки ОСОБА_7, обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ст. 368 КК України.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Рівненської області від 29 вересня 2015 року, кримінальна справа по звинуваченню ОСОБА_7 повернута прокурору для проведення додаткового розслідування.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставою повернення на додаткове розслідування кримінальної справи стало те, що наявні в матеріалах кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 документи ( т.1 а.с.90-100,101,124,161-168,208,209,212,229, том 2 а.с.4,20,28,53-67, 80, 98, 101, 111,114,130,140,175,205, том 3 а.с.99) не відповідають змісту ксерокопій документів, які були зняті з дозволу слідчого Парфенюка О.С. підсудним ОСОБА_7 при виконанні слідчих дій, передбачених ст. 218 КПК України.

Зі скаргою про повернення 44 тис. гривень слідчим прокуратури ОСОБА_3 зверталась до прокуратури Рівненської області.

Прокуратурою Рівненської області відповідачці надавались відповіді про відсутність у діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 КК України.

19 березня 2015 року до ЄРДР внесено відомості про порушення кримінального провадження за ч.1 ст. 365 КК України щодо можливого перевищення службових повноважень колишнім слідчим в особливо важливих справах прокуратури Рівненської області ОСОБА_2, який, зі слів ОСОБА_3, 16.05.2009 року під час розслідування кримінальної справи викликав її до прокуратури Рівненської області, відібрав розписку про повернення їй коштів в сумі 44000 грн., які були вилучені під час обшуку, проте гроші не повернув.

23 квітня 2015 року до ЄРДР внесено відомості про порушення кримінального за ч.1 ст. 366 КК України щодо ОСОБА_2, який будучи посадовою особою, під час розслідування кримінальної справи по звинуваченню ОСОБА_7 після оголошення обвинуваченому про закінчення слідства та пред»явлення матеріалів справи, в період з 25.05.2009 року по 02.06.2009 року вніс в офіційні документи (протоколи огляду) дані про осіб, які не приймали участь в слідчих діях та підробив від його імені запис в протоколі про оголошення обвинуваченому та його захиснику про закінчення досудового слідства і пред»явлення матеріалів справи від 25.05.2009 року.

З огляду на зазначені документи, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем, як публічною особою, не доведено факту поширення відповідачкою інформації з явним умислом.

Вищезазначеними документами також спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що недостовірність інформації доведено відповідями прокуратури Рівненської області від 24.10.2014 року, 10.12.2014 року, 15.12.2014 року про відсутність підстав для проведення службового розслідування та вжиття заходів реагування щодо ОСОБА_2

У ст. ст. 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету міністрів Ради Європи, зазначено, що політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконують або виконували свої функції.

Така позиція висловлена у рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003.

ОСОБА_2 на даний час працює в Генеральній прокуратурі України.

Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Чинне процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, що звернулась із апеляційною скаргою, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді : Григоренко М.П.

ОСОБА_8