Ухвала

іменем україни

14 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ТкачукО.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків,

встановив:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року з неї на користь ОСОБА_4 стягнуто судові втрати в сумі 549 грн. 10 коп. У ході виконання судового рішення в частині стягнення судових витрат, з неї додатково стягнуто 54 грн. 92 коп. за виконавчі дії та 30 грн. виконавчого збору, а всього 634 грн. 12 коп. Позивач зазначала, що на час розгляду справи була інвалідом ІІ групи, тому стягнення здійснено протиправно.

Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь понесені збитки в розмірі 634 грн. 12 коп.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, дійшли правильного висновку про те, що у тому разі, коли питання про судові витрати було вирішено при ухваленні рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України ухваленням додаткового рішення, а не у межах окремого позову.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 березня 2016 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С.Ткачук