1Справа № 335/5062/16-ц 2/335/1299/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача та третьої особи ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкод шляхом вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкод шляхом вселення, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником ? частини квартири АДРЕСА_1 (колишня назва 40 Років Радянської України) в м. Запоріжжя. Інша ? частина квартири належить відповідачу. Також у квартирі зареєстрований син позивача ОСОБА_4 За час проживання у квартирі після припинення шлюбних відносин між позивачем і відповідачем з червня 2005 р. склався такий порядок користування нею: ОСОБА_1 користувалась кімнатою, позначеною у техпаспорті цифрою 8, площею 17,34 кв.м, ОСОБА_3 кімнатою 9 площею 17,18 кв.м з балконом, ОСОБА_4 кімнатою 3 площею 13,71 кв.м. У листопаді 2014 р. відповідач змінив замки на вхідних дверях квартири, чим створив перешкоди у користуванні нею, з приводу чого позивач зверталась до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. Добровільно надати ключі від вхідних дверей відповідач відмовляється. Посилаючись на вимоги Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позивач просила усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом її вселення у вищевказану квартиру (арк. справи 24).

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що до жовтня 1998 р. він з донькою проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належала його батькам. 3 жовтня 1998 р. він одружився з позивачем, у якої житла не було. В 2001 році вони придбали квартиру АДРЕСА_1 (колишня назва 40 Років Радянської України) на кошти, які були виручені й від продажу квартири батьків. Коли проживали з ОСОБА_1 однією сімєю, то кімнату площею 17,3 кв.м займала донька, кімнату площею 13,7 кв. м син, кімнату площею 17,2 кв.м займав він з дружиною. Просив суд визначити порядок користування квартирою і виділити йому в користування кімнати №№ 2, 7, а позивачеві кімнату № 3 площею 13,7 кв.м. Також зазначив, що донька не зареєстрована у даній квартирі. Після припинення шлюбних відносин позивач користувалась квартирою на власний розсуд, мала намір вселити в неї мешканців, з огляду на що він вирішив з метою збереження майна змінити замки. Перешкод він не створював, оскільки він надає позивачу доступ у квартиру після узгодження часу. З позовом про визначення порядку користування квартирою до суду не звертався. Просив в позові відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні від 30.05.2016 також заперечував проти заявленого позову. Проте, у судове засідання, призначене на 21.07.2016 не прибув, причин неявки суду не повідомив. За таких обставин та враховуючи, що відповідач не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника, суд вважав за можливе закінчити розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності з урахуванням того, що представник позивача ОСОБА_2 є водночас, і представником третьої особи ОСОБА_4

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах позовних вимог, суд встановив наступне.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 3 жовтня 1998 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 червня 2009 р., яке набрало законної сили 16 червня 2009 р., шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2012 р., яке набрало законної сили 9 квітня 2013 р., квартира АДРЕСА_2 розподілена між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по ? частині, внаслідок чого за кожним з них визнано право власності на ? частину вказаної квартири (арк. справи 511).

ОСОБА_1 зареєструвала своє право власності на ? частину вказаної квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16125426 від 14 січня 2014 р. (арк. справи 12).

В порядку декомунізації вулиця 40 Років Радянської України перейменована на вулицю Незалежної України.

З технічного паспорту на цю квартиру вбачається, що квартира складається з 3-х жилих кімнат, а саме кімната № 2 площею 17,34 кв.м, кімната № 3 площею 13,71 кв.м, кімната № 9 площею 17,18 кв.м (арк. справи 1316).

В даній квартирі зареєстровані три особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів МКП «Основаніє» від 26 листопада 2015 р. № 18914 (арк. справи 17).

У судовому засіданні встановлено, що позивач у цій квартирі не проживає, оскільки з боку відповідача були вчинені певні перешкоди для цього, а саме відповідач ОСОБА_5 змінив замки, що ним підтверджено у судовому засіданні. З приводу зміни замків та утворення перешкод позивачеві у здійсненні права власності на ? частину квартири позивач зверталась до органів поліції, що підтверджується висновком дільничного інспектора поліції від 25 листопада 2014 р. (арк. справи 18а).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з вимогами ст. ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права.

За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання.

За змістом зазначених норм права власник майна має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час.

Оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач позбавляє позивача права користуватись спірною квартирою, позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, суд доходить висновку, що такі перешкоди підлягають усуненню в судовому порядку.

Судом не беруться до уваги заперечення відповідача в тій частині, що відповідач надає можливість зайти у квартиру в разі, коли позивач йому зателефонує, оскільки ці доводи не є прийнятними з огляду на захист права власності позивача, яке є абсолютним.

Крім того, суд також вважає безпідставними посилання відповідача на те, що суд має встановити порядок користування сторонами у квартирі шляхом виділення у користування певних кімнат позивачу, відповідачу та його донці, оскільки дані обставини виходять за межі судового розгляду у даній справі. Порушене право відповідача підлягає захисту шляхом предявлення ним окремого позову до суду, що було йому розяснено у судовому засіданні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого ОСОБА_1 позову та наявність підстав для його задоволення.

На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 гривень, які підтверджені документально.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (колишня назва 40 Років Радянської України) в м. Запоріжжя шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 (колишня назва 40 Років Радянської України) в м. Запоріжжя.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 21 липня 2016 року.

Повний текст рішення виготовлено 26 липня 2016 року.

Суддя А.В. Шалагінова