УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу - Гаврилова Ольга Василівна, Клименко Дмитро Борисович, Кулікалова ІринаІгорівна, Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_13, на додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року та касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06 березня 2014 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво серії НОМЕР_1, видане 10 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою О.В., яким посвідчено право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_14

Витребувано на користь ОСОБА_4 із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір за звернення до суду у розмірі 2 074 грн 17 коп.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року з урахуванням ухвали цього ж сужу про виправлення описки від 17 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення місцевого суду скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судового збору в розмірі 2 074 грн 17 коп. та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволення вказаної вимоги відмовлено.

У іншій частині рішення залишено без змін.

Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про розподіл судових витрат за розгляд його апеляційної скарги.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року заяву ОСОБА_5 про поворот виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 березня 2014 року задоволено частково.

Виконано поворот виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 березня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 2 074 грн 17 коп.

Не погоджуючись із вказаним вище додатковим рішенням апеляційного суду, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_13 звернулась до суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Крім того, не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду від 13 квітня 2016 року про часткове задоволення заяви про поворот виконання рішення, ОСОБА_5 звернувся до суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить змінити ухвалу апеляційного суду та постановити нову, якою задовольнити вимоги його заяви про поворот виконання рішення суду в повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи додатковим рішенням від 17 лютого 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про розподіл судових витрат за розгляд його апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційна скарга ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції була задоволена лише частково, зокрема, в частині судових витрат, а інші вимоги апеляційної скарги задоволені не були, тобто в іншій частині рішення суду першої інстанції було залишено без змін, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для повернення заявнику судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Крім того, частково задовольняючи заяву ОСОБА_5 про поворот виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 березня 2014 року, апеляційний суд виходив з того, що вказане рішення суду, яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 2 074 грн 17 коп., скасовано в цій частині рішенням апеляційного суду від 18 листопада 2015 року, а згідно з відомостей про відрахування від 01 січня 2015 року із пенсійного рахунку ОСОБА_5 вирахувано судовий збір у сумі 2 074 грн 17 коп., у зв'язку із чим наявні підстави для здійснення повороту виконання рішення суду.

При цьому, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_5 в частині вимог про стягнення з відділу державного казначейства Дніпровського району м. Києва виконавчого збору та збору за проведення виконавчих дій, апеляційний суд правильно вмотивував свої висновки тим, що такі вимоги не були предметом розгляду при ухвалені рішення суду першої інстанції від 06 березня 2014 року, а тому вимоги щодо повороту виконання рішення в цій частині задоволенню не підлягають.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційних скаргах, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми процесуального права.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_13, на додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року та касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року, відхилити.

Додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

Т.О. Писана