ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Ситнік О.М., Іваненко Ю.Г., Ткачука О.С.,
за участю представника відповідача - Самойленко А.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом, свої вимоги мотивуючи тим, що вона з 05 травня 2014 року працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» (далі - ТОВ «ІК «Нова Лайт») на посаді головного бухгалтера.

20 листопада 2014 року вона була звільнена з посади на підставі ст. 36 КЗпП України.

При її звільненні роботодавець не провів з нею повного розрахунку, не виплатив компенсації за невикористану відпустку, у зв'язку із чим виникла заборгованість із заробітної плати, яка на день розгляду справи складала 27 645 грн 43 коп. Також позивач вважає, що діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 10 тис. грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто із ТОВ «ІК «Нова Лайт»на користь ОСОБА_7 заборгованість по заробітній платі за час затримки розрахунку в розмірі 13 тис. 70 коп. та моральної шкоди в розмірі 500 грн, а всього стягнути 14 039 грн 70 коп.

Стягнуто із ТОВ «ІК «Нова Лайт» на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

У касаційній скарзі ТОВ «ІК «Нова Лайт» просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що розрахунок із позивачем було проведено лише 03 березня 2015 року, тобто затримка розрахунку при звільненні склала 71 робочий день.

Факт того, що саме позивачем як головним бухгалтером товариства були допущені порушення ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, які підлягали перевірці новим працівником, не виключає вини товариства у невиплаті належних звільненому працівнику коштів та не звільняють від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Судами попередніх інстанцій установлено, що наказом відповідача від 05 травня 2014 року № 46-ОС позивач ОСОБА_7 була прийнята на посаду головного бухгалтера ТОВ «ІК «Нова Лайт».

Відповідно до наказу товариства від 20 листопада 2014 року № 57-ОС ОСОБА_7 була звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Як убачається із довідки про доходи, заробітна плата позивача складала 4 100 грн щомісячно. Розрахунок з позивачем було проведено відповідачем лише 03 березня 2015 року, тобто затримка розрахунку при звільненні склала 71 робочий день.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частина перша статті 9 ЦК України передбачає застосування цього Кодексу до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо їх не врегульовано іншими актами законодавства.

Оскільки трудовим законодавством не врегульовані відносини з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини.

Ураховуючи позовні вимоги у цій справі, зокрема, щодо виплати компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, що регулюється главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-365цс16.

Так, статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Також, як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Такі висновки судів попередніх інстанцій є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.І. Євтушенко
Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.С. Ткачук