У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

27 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Карпенко С.О.,

Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровські області від 12 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 17 900 доларів США зі сплатою 11,9% річних, а з 16 серпня 2012 року - 12,9% річних, кінцевим терміном повернення якого є 12 грудня 2027 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором.

Крім того, 7 червня 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладений договір поруки, згідно якого остання взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до договору факторингу від 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило, а ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» прийняло право вимоги за вищевказаним кредитним договором і того ж дня уклало договір факторингу з ТОВ «Кредитні ініціативи», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором.

У зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань, станом на 10 червня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 183 708,58 грн, яку товариство просить стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнено солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором в сумі 15 909,72 доларів США, що за курсом НБУ становить 183 708,58 грн, з яких: 15 005,74 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 486,76 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками, 414,22 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання умов договору.

Стягнено солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором в сумі 15 909,72 доларів США, що за курсом НБУ становить 183 708,58 грн, з яких: 15 005,74 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 486,76 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками, 414,22 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання умов договору.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року змінено в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» пені і зменшено її розмір з 414,22 доларів США до 4,16 доларів США та відповідно зменшено розмір заборгованості за кредитним договором до 15 499,66 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 178 866,07 грн; також змінено рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 пені, зменшивши її з 414,22 доларів США до 4,16 доларів США та відповідно зменшено розмір заборгованості за кредитним договором до 15 499,66 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 178 866,07 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровські області від 12 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 13 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 17 900 доларів США зі сплатою 11,9% річних з кінцевим терміном повернення 2017 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 13 грудня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором.

7 червня 2010 року укладений договір поруки між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5, згідно якого остання взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором.

Додатковою угодою № 2 від 23 листопада 2011 року про внесення змін до кредитного договору від 13 грудня 2007 року сторони визначили, що розмір строкової заборгованості складає 13 293,69 доларів США, розмір простроченої заборгованості за кредитом складає 1 092 доларів США, розмір строкової заборгованості за процентами складає 97,21 доларів США; збільшено строк користування кредитом до 12 грудня 2027 року.

Відповідні зміни та доповнення внесено до договору поруки від 13 грудня 2007 року і договору поруки від 7 червня 2010 року.

28 листопада 2011 року ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклали договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором і того ж дня ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклало з ТОВ «Кредитні ініціативи» договір факторингу, за яким право вимоги за цим кредитним договором перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи».

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_3, зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 10 червня 2014 року виникла заборгованість у сумі 15 909,72 доларів США з яких: прострочена заборгованість за кредитом -15 005,74 доларів США; прострочена заборгованість за відсотками - 489,76 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання умов договору - 414,22 доларів США, що за курсом НБУ становить 183 708,58 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позичальник не виконував умови кредитного договору щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, що є підставою для солідарного стягнення з боржника і кожного з поручителів заборгованості за кредитним договором.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру неустойки, суд апеляційної інстанції застосував позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (пені).

З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується з таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1052 ЦК України, положення якої згідно з ч. 2 ст. 1054 цього Кодексу застосовуються до відносин за кредитним договором, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, якщо інше не встановлено договором.

У зв'язку із неналежним виконанням боржником ОСОБА_3 умов кредитного договору, ТОВ Кредитні ініціативи» достроково звернулося до нього та поручителів з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема, відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановивши, що боржник зобов'язання не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про право кредитора вимагати від боржника і його поручителів дострокового повернення кредиту.

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених ст. 335 ЦПК України, які не надають йому право встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції і рішення суду першої інстанції в частині залишеній без змін апеляційним судом.

Доводи касаційної скарги щодо невірного розрахунку є безпідставними, оскільки на його спростування боржник іншого не надав.

Крім того, безпідставними є і посилання ОСОБА_3 на незаконне підвищення процентної ставки за користування кредитом, оскільки в договорі про внесення змін та доповнень № 1 від 23 листопада 2011 року до кредитного договору від 13 грудня 2007 року сторони погодили, що у випадку невиконання зобов'язань, передбачених п. 5.6, 5.7 договору, змінюється процентна ставка без укладення будь-якої додаткової угоди (п. 8.4 договору про внесення змін та доповнень № 1).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в частині, залишеній без змін апеляційним судом, ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, і є законними та обґрунтованими, висновки яких доводами касаційної скарги не спростовані.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровські області від 12 червня 2015 року в частині, залишеній без змін апеляційною інстанцією, та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є.Червинська
Судді: І.М.Завгородня С.О.Карпенко В.М.Коротун Л.М.Мазур