ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С. О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація, Київська міська рада, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та виселення за касаційною скаргою Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, від імені якої діє ОСОБА_6, на рішення Апеляційного суду міста Києва від 18 серпня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві ДА) звернулося до суду з указаним позовом.

Зазначало, що воно є балансоутримувачем квартири АДРЕСА_1 яка на підставі судових рішень, що набрали законної сили, перейшла у власність територіальної громади м. Києва.

Під час вжиття заходів щодо реєстрації права власності територіальної громади м. Києва на вказане нерухоме майно виявилось, що відповідач ОСОБА_3, всупереч ухваленим судовим рішенням, уклала договір купівлі-продажу спірної квартири із відповідачем ОСОБА_4

На підставі викладеного, з урахуванням положень ст. ст. 215, 216, 230 ЦК України просило визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 19 серпня 2013 року між ОСОБА_3 (продавець), від імені якої діяв ОСОБА_7, та ОСОБА_4 (покупець), від імені якої діяв ОСОБА_5, виселити із указаної квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від

17 грудня 2014 року позов КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві ДА задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений

19 серпня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., і виселено ОСОБА_4 і ОСОБА_5 із вказаної квартири.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 серпня 2015 року заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року скасовано, у позові КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської в м. Києві РДА відмовлено.

У касаційній скарзі Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація, від імені якої діє ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що спірна квартира вибула з володіння територіальної громади м. Києва поза її волею, тому договір купівлі-продажу квартири, укладений 19 серпня 2013 року, підлягає визнанню недійсним. Крім того, враховуючи що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 безпідставно займають спірне приміщення, позовні вимоги в частині їх виселення також підлягають задоволенню.

Апеляційний суд, скасовуючи заочне рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, зазначав, що спірна квартира належить територіальній громаді м. Києва і передана в управління Солом'янській районній в м. Києві державній адміністрації, а позивач є балансоутримувачем будинку, в якому розташована квартира, і належним позивачем не є.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, зроблені на підставі повного і всебічного з'ясування всіх обставин справи.

Так, судами встановлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2013 року та додатковим рішенням цього суду від 6 березня 2013 року, залишеними без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 13 травня 2013 року, визнано відумерлою спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 яка відкрилась після ОСОБА_9, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та передано зазначену квартиру територіальній громаді м. Києва.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 липня 2013 року № 1143 зазначену квартиру зараховано до комунальної власності та передано до сфери управління Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації.

19 серпня 2013 року ОСОБА_3, від імені якої діяв ОСОБА_7, та ОСОБА_4, інтереси якої представляв ОСОБА_5, укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_4 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1

Звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу та виселення зі спірної квартири, позивач зазначав, що у зв'язку із протиправними діями відповідачів позбавлений можливості виконати рішення Київської міської ради від 23 жовтня 2013 року № 270/9758 «Про питання, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва», згідно якого він уповноважений як балансоутримувач будинку вчинити дії, пов'язані з проведенням процедури державної реєстрації права власності територіальної громади м. Києва на нерухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи. Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні відповідним радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними радами.

Згідно із ч. 1 ст. 10-1 Закону виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

У районах міста Києва діють районні в місті Києві державні адміністрації, які підпорядковуються Київській міській державній адміністрації, а в разі утворення районних у місті Києві рад також є підзвітними і підконтрольними відповідним радам як виконавчі органи таких рад (ч. 2 ст. 11 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ»).

Згідно із пп. 1 п. «а» ч. 1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Статею 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Рішенням Київської міської ради ХІ сесії VI скликання № 14/9071 від 21 лютого 2013 року «Про врегулювання взаємовідносин щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг у житловому фонді Солом'янського району м. Києва» визначено управителем житлового фонду, який передано до сфери управління Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, балансоутримувача - комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації.

Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації перейменовано на комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва»).

Згідно із п. 2.1 Статуту, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 6 січня 2015 року № 9, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» створене з метою забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об'єктів благоустрою та отримання прибутку.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та скасовуючи його, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування, належною стороною є відповідний орган чи власник житлового фонду. Оскільки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» є лише балансоутримувачем будинку, в якому знаходиться спірна квартира, та не наділене у встановленому законом порядку повноваженнями представляти інтереси територіальної громади м. Києва як власника спірного майна у суді, правомірно відмовив у позові.

Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, від імені якої діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О.Кузнєцов
СуддіТ.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова