Справа № 161/601/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Провадження № 22-ц/773/1139/16 Категорія: 54 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Козлюк З.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» (далі - ПАТ «Волиньгаз) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2 та відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Волиньгаз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свій позов ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що з 06 вересня 1996 року вона була прийнята на роботу у ВАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» контролером служби обліку газу (наказ №150-к від 06.09.1996р.). В подальшому з 20 травня 2002 року її було переведено на посаду диспетчера автомобільного транспорту автотранспортної служби ВАТ «Волиньгаз» (наказ про переведення №150-к від 20.05.2002р.). З 26 лютого 2007 року вона працювала у ПАТ «Волиньгаз» на посаді інженера з підготовки кадрів (наказ про переведення №43-к від 26.02.2007р.).

Згідно з наказом № 419-к від 23.12.2015 року її звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників відповідно до ч.1 п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає своє звільнення з роботи незаконним і посилається на те, що порівняно з іншими працівниками, які залишилися працювати у товаристві, вона має більш високу кваліфікацію, а також тривалий трудовий стаж - понад 19 років, а тому, на думку позивача, вона має переважне право на залишення на роботі. Також позивач зазначала, що її не було попереджено за два місяці про заплановане вивільнення, як це передбачено законодавством. Жодних доказів щодо змін в організації виробництва і праці не існує, так як під час вивільнення працівників здійснювався прийом на роботу нових. При звільненні їй не пропонувалось переведення на іншу роботу або посаду, хоча такі посади були.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просила суд поновити її на посаді інженера з підготовки кадрів у Публічному акціонерному товаристві по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» (), стягнути з ПАТ «Волиньгаз» () в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 грудня 2015 року до дня поновлення на роботі, який на день подачі заяви про збільшення позовних вимог становить 21593,17 грн. (двадцять одна тисяча п'ятсот дев'яносто три грн. 17 коп.) та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 7 червня 2016 року позов задоволено частково.

Постановлено поновити ОСОБА_2 на посаді інженера з підготовки кадрів в ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» з 23 грудня 2015 року.

Стягнуто з відповідача в користь позивача 4550,96 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач просила скасувати рішення суду в цій частині і ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 4013,30 грн.

В своїй апеляційній скарзі на судове рішення відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу позивача підтримали та просили скаргу задовольнити, а апеляційну скаргу відповідача просили відхилити, представник відповідача апеляційну скаргу відповідача підтримала і просила скаргу задовольнити, а апеляційну скаргу позивача просила відхилити.

Апеляційні скарги позивача та відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що 06 вересня 1996 року позивач була прийнята на роботу у ВАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» на посаду контролера служби обліку газу на підставі наказу №150-к від 06.09.1996 року, з 20 травня 2002 року ОСОБА_2 переведена на посаду диспетчера автомобільного транспорту автотранспортної служби ВАТ «Волиньгаз» відповідно до наказу про переведення №150-к від 20.05.2002 року, з 26 лютого 2007 року позивач працювала у ПАТ «Волиньгаз» на посаді інженера з підготовки кадрів, що вбачається з наказу про переведення №43-к від 26.02.2007 року.

Також в судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 2015 року згідно наказу № 419-к позивача звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, в судом встановлено, що з метою зменшення збитковості діяльності ПАТ «Волиньгаз», вжиття заходів на виконання Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року, який вступив в дію з 01.10.2015 року, та на виконання рішення правління товариства від 28.09.2015 року (протокол № 28/09- 15), наказу № 216 від 07.10.2015 року про зміни в організації виробництва і праці у ПАТ «Волиньгаз» товариство прийняло рішення провести скорочення чисельності та штату ПАТ «Волиньгаз» та повідомити всіх працівників про їх вивільнення згідно п.1 ст.40 КЗпП України. За результатами спільної роботи по впровадженню змін в організацію виробництва і праці у ПАТ «Волиньгаз» правлінням товариства за участю об'єднаної профспілки товариства було вироблено шляхи по оптимізації штату та чисельності працівників кожного структурного підрозділу товариства, визначено перелік посад, які підлягають скороченню з 15.12.2015 року та чисельність працівників, яка буде скорочена з 15.12.2015 року за переліком професій, про що свідчить копія протоколу правління товариства № 30/11-15 від 30 листопада 2015 року та наказ № 269 від 03.12.2015 року. Скороченню, в тому числі, підлягала і посада, яку займала позивач.

Рішенням профспілкового комітету ПАТ «Волиньгаз» від 23.12.2015 року надано згоду на звільнення з роботи позивача ОСОБА_2.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що на час звільнення позивача з роботи у відповідача були вакантні посади. Проте відповідачем не було запропоновано позивачу перейти на іншу роботу, що є підставою для поновлення позивача на попередній роботі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Представником відповідача під час розгляду справи додано розписку від 10.12.2015 року, згідно з якою ОСОБА_2 була попереджена про наступне вивільнення з роботи у зв'язку із скорочення посади, яку вона займає. Як слідує з даної розписки, позивач відмовилась її підписувати, про що складено відповідний акт за підписами начальника відділу охорони праці, цивільного захисту та соціальних питань ОСОБА_6В, начальника відділу економічної безпеки ОСОБА_7, начальника управління з персоналу ОСОБА_8

Дані обставини підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Судом також встановлено, що з 23.12.2015 року позивачу відповідачем було запропоновано перевестися на іншу посаду, а саме: посаду контролера газового господарства служби обліку газу тимчасово на час відсутності основного працівника в зв'язку з перебуванням основного працівника у відпустці по догляду за дитиною, від якої ОСОБА_2 відмовилась.

Разом з тим, із матеріалів справи убачається, що на час звільнення позивача з роботи 23 грудня 2015 року у ПАТ «Волиньгаз» існували наступні вакансії: 2 вакантні посади бухгалтера; 6 вакантних посад контролерів газового господарства (всі 6 посад вакантні тимчасово, оскільки працівники, які займали ці посади, перебувають у відпустках по догляду за дитиною); 1 посада слюсаря підземних газопроводів; 3 посади контролера газового господарства Ківерцівського управління експлуатації газового господарства, Володимир - Волинського управління експлуатації газового господарства, Горохівського управління експлуатації газового господарства; 1 посада оператора електронно - обчислювальних машин; 1 посада майстра служби підземних робіт газового господарства Горохівського управління експлуатації газового господарства.

Наявність зазначених вакантних посад у товаристві на час звільнення позивача з роботи підтверджується також довідкою за підписом начальника управління персоналу товариства, яка була додана представником відповідача до письмових додаткових пояснень в апеляційному суді.

Таким чином, судом встановлено, що на час звільнення ОСОБА_2 з роботи 23.12.2015 року зазначені вище посади у товаристві були вакантні, але позивачу не були запропоновано перейти працювати на одну із цих посад, крім однієї посади контролера газового господарства, від чого ОСОБА_2 відмовилася.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2 була звільнена з роботи з порушенням норм трудового законодавства, в зв'язку з чим підставно задовольнив її позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Також не підлягає до задоволення апеляційна скарга позивача про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з наступних підстав.

При присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

В судовому засіданні встановлено, що розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу становить 21592,04грн.

Відповідно до довідки Луцького міського центру зайнятості №1811/01-14 від 06.06.2016р., починаючи з 04.01.2016 року, позивачу ОСОБА_2 виплачено допомогу по безробіттю в сумі 13027,78грн., а згідно довідки Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» № 790/06-06 від 18.05.2016р. при звільненні ОСОБА_2 виплачено вихідну допомогу в розмірі 4013,30грн.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з відповідача в користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 4550,96грн. (21592,04грн.-13027,78грн.- 4013,30грн.= 4550,96 грн.).

На підставі наведених обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_2 та відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: