Ухвала

іменем україни

14 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Карпенко С.О., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куропятникова Тетяна Михайлівна, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_7, після якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом від 09 січня 2014 року. Зазначав, що у визначений законом строк, для прийняття спадщини він звернувся з письмовою заявою до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Куропятникової Т.М. Однак, після спливу шестимісячного строку, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у нього був відсутній оригінал свідоцтва про право власності на спадкову квартиру.

Враховуючи викладене, позивач просив визнати право власності на спірну квартиру в порядку спадкування.

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куропятникова Т.М., про визнання заповіту недійсним.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що раніше складеним заповітом від 24 листопада 2005 року померлий (її брат) заповідав їй все майно, належне йому на день смерті. При вчиненні останнього заповіту ОСОБА_7 не міг правильно усвідомлювати свої дії внаслідок хвороби.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 просила визнати заповіт від 09 січня 2014 року недійсним.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсним заповіт складений ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 від 09 січня 2014 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно виходив із наявності підстав для визнання заповіту недійсним у зв'язку із тим, що спадкодавець при вчиненні заповіту не міг правильно усвідомлювати значення своїх дій внаслідок хвороби, що встановлено посмертною судово-психіатричною експертизою.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

С.О.Карпенко

Т.О.Писана