АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/1800/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Арапіна Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В. Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 19 січня 2015 року за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», поданою його представником ОСОБА_3, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 19 січня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків 19 січня 2015 року прийняв рішення у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23 жовтня 2007 року., яке ухвалено з порушенням вимог Закону України «Про третейські суди».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року заяву задоволено.

Скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 19 січня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23 жовтня 2007 року

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись зі вказаною ухвалою суду представник ПАТ «Універсал Банк» - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви. Посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що справа, в якій прийнято рішення третейського суду, підвідомча третейському суду відповідно до закону.

У судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з'явились.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що рішення підлягає скасуванню, оскільки Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків ухвалив рішення у справі, яка не підвідомча третейському суду відповідно до Закону України «Про третейські суди».

Такий висновок суду є правильним.

Судом встановлено, що 19 січня 2015 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків ухвалив рішення у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23 жовтня 2007 рокув сумі 267 094,45 грн грн.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від 23 жовтня 2007 року був укладений між ВАТ «Банк універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відкритим акціонерним товариством «Банк універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", та ОСОБА_2 укладено договір поруки б/н від 20 лютого 2013 року.

Статтею 17 ЦПК України визначено, що сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з частинами 1, 3 ст.12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Відповідно до ст.13 вищевказаного Закону, якщо третейська угода укладена у вигляді третейського застереження, то вона вважається невід'ємною частиною угоди і щодо неї діють такі самі правила правонаступництва, що й до угоди в цілому.

Якщо третейська угода укладена у вигляді окремої угоди, то у разі заміни кредитора у зобов'язанні останній повинен повідомити нового кредитора про її існування. Зміна третейської угоди в такому випадку можлива лише за умови явно вираженої згоди іншої (інших) сторони (сторін) угоди.

20 лютого 2013 року між відкритим акціонерним товариством «Банк універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", та ОСОБА_1 укладена додаткова угода до кредитного договору № 004-2915/756-0333, відповідно до якої сторони погодили, що «всі вимоги,які виникають при виконанні кредитного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього,підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди. При цьому сторони Договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Асоціації українських банків та добре розуміють положення цього регламенту».

Відповідно до положень ст.ст. 2, 5 Закону України «Про третейські суди» третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом та право передачу спору на розгляд третейському суду належить виключно сторонам третейської угоди.

У статті 1 Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків визначено, що порядок третейського розгляду справ третейським судом визначається чинним законодавством, Законом України «Про третейські суди» та цим Регламентом.

Статтею 51 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що рішення третейського суду може бути оскаржено сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять зам межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам ст.ст. 16-19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Встановивши, що на час укладення між сторонами додаткової угоди до кредитного договору від 23 жовтня 2007 року, яка містить третейське застереження, Закон України "Про третейські суди" містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах про захист прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що справа, у якій прийнято рішення не підвідомча третейському суду відповідно до закону, а відтак - рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 19 січня 2015 року підлягає скасуванню.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що вказаний спір підвідомчий третейському суду виходячи з наступного.

Статтею 6 Закону України « Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). ЗазначенийЗакон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Наведене дає підстави для висновку про те, що положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України « Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку ( кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання споживчого кредиту.

Отже, колегія суддів вважає, заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів поширюється на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач.

Законом України від 03 лютого 2011 року № 2983-VI «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Цей закон набув чинності 12 березня 2011 року. Отже, на укладання сторонами третейської угоди - 20 лютого 2013 року, - Закон України «Про третейські суди» містив заборону на укладення третейської угоди щодо розгляду справ у спорах щодо захисту прав споживачів. Крім того, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків щодо стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором ухвалено 19 січня 2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

А тому третейський суд розглянув справу в порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди».

Аналогічна правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року в справі № 6-856цс15, який відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ст.389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 19 січня 2015 року та постановив ухвалу, що відповідає вимогам закону.

Ухвалу суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», подану його представником ОСОБА_3,відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді