Справа № 204/5019/16-ц
Провадження № 2/204/2041/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року м. Дніпропетровськ

Суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Черкез Д.Л., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна.

З позовної заяви вбачається, що її подано до суду у порядку ЦПК України, а вимоги стосуються оскарження дій Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська.

Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (далі-Постанова) зазначено, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Відповідно до п. 6 Постанови, інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, визначених у статті 7 Закону «Про виконавче провадження», мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогами ЦПК, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина четверта статті 82 Закону «Про виконавче провадження»).

Згідно п. 24 Постанови, вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до абз. 4 п. 9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» справи за позовами інших учасників виконавчого провадження чи осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій під час виконання таких виконавчих документів, підсудні окружним адміністративним судам. Територіальна підсудність таких справ визначається відповідно до положень статті 19 КАС України.

Суд, враховуючи зміст позовних вимог, та те, що позивач не є стороною виконавчого провадження, вважає, що позов підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Підсумовуючи наведене, приходжу до висновку, що у відкриття провадження по справі слід відмовити, оскільки заявлений позов слід розглядати в порядку КАС України.

Крім того, вважаю за необхідне розяснити позивачу його право на звернення до окружного адміністративного суду з даним позовом.

На підставі наведеного та керуючись ст. 122 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майн.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі невідкладно надіслати позивачеві разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Роз'яснити позивачу його право на звернення з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її проголошення через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.Л. Черкез