Справа № 196/1709/14-ц
№ провадження 2/196/117/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Дорошенко В.В., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" про захист прав споживача, визнання кредитного договору виконаним та повернення безпідставно набутого майна. Врахувавши складність справи, у зв'язку з чим відкладаючи, як виняток, складання повного рішення на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 209 ч.3 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" звернулося в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 (а.с.111 т.1), змінений предмет якого відповідно до ухвали суду від 27.04.2016 року складає вимога про звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб.см, рік випуску 2010, сірого кольору, згідно Договору застави транспортного засобу №50000344 від 07.05.2010 р., шляхом його реалізації на публічних торгах відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 (місце реєстрації: пр. Жовтневий, буд. 12, смт. Царичанка, Царичанський р-н, Дніпропетровська обл., 51100, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків: НОМЕР_2) перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (Місцезнаходження: проспект Павла Тичини, 1В, офіс "В", Україна, 02152, ідентифікаційний код 36422974, п/р 6000, філія "КІБ" ПАТ "Креді ОСОБА_3", м. Київ, МФО 300379) відповідно до Кредитного договору № 50000344 від 06.05.2010 р. на загальну суму 156378,12 грн. Заявлено клопотання про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача понесені ним судові витрати.

Як на підстави задоволення позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 8, 22, 203, 526, 536, 549, 611, 625, 785, 1048, 1054, 1214 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України "Про заставу".

Як на докази посилається на такі документи: кредитний договір від 06.05.2010 року № 50000344 (а.с.15 т.1, а.с.122, 140 т.2,); Загальні умови кредитування - додаток до кредитного договору № 50000344 від 06.05.2010 року (а.с.16-20 т.1, 125-126, 141-145 т.2), згода чоловіка на укладення та виконання кредитного договору від 07.05.2010 року (а.с.21 т.1, 127 т.2); Графік погашення кредиту - додаток до кредитного договору від 06.05.2010 року № 50000344 (а.с.22-23 т.1, 123-124 т.2); додаток № 1 до договору від 06.05.2010 року (а.с.24 т.1, 135 т.2); Договір застави транспортного засобу №50000344 від 07.05.2010 року (а.с.25-30 т.1, 129-134, 146-151 т.2); Вимога (повідомлення) ТОВ "Порше Мобіліті" ОСОБА_2 щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором - вих. № 50000344 від 04.03.2014 року (а.с.31-33 т.1); Рахунок-Фактура №00140641 від 03.12.2013 року (а.с.34 т.1); Рахунок-фактура №00147647 від 02.01.2014 року (а.с.35 т.1); Рахунок-Фактура №00154634 від 03.02.2014 року (а.с.36 т.1); Рахунок-Фактура №00161589 від 03.03.2014 року (а.с.37 т.1); листи щодо сплати заборгованості (а.с.38-44 т.1); Рахунок-Фактура №00142700 від 04.12.2013 року (а.с.45 т.1); Рахунок-Фактура №00143655 від 16.12.2013 року (а.с.46 т.1); Рахунок-Фактура №00149942 від 03.01.2014 року (а.с.47 т.1); Рахунок-Фактура №00150682 від 16.01.2014 року (а.с.48); Рахунок-Фактура №00156867 від 05.02.2014 року (а.с.49 т.1); Рахунок-Фактура №00157063 від 17.02.2014 року (а.с.50 т.1); Рахунок-Фактура №00163552 від 04.03.2014 року (а.с.51 т.1); Договір про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року (а.с. 52-59 т.1); Рахунок-Фактура №176 від 31.12.2013 року (а.с.60-61 т.1); ОСОБА_4 наданих послуг №176 від 31.12.2013 року (а.с. 62 т.1); платіжне доручення № 50005548 від 09.01.2014 року (а.с.63 т.1); Рахунок-Фактура №186 від 31.01.2014 року (а.с. 64-65 т.1); ОСОБА_4 наданих послуг №186 від 31.01.2014 року (а.с.66 т.1); платіжне доручення № 50005767 від 11.02.2014 року (а.с.67 т.1); Рахунок-Фактура №199 від 28.02.2014 року (а.с. 68-69 т.1); ОСОБА_4 наданих послуг №199 від 18.02.2014 року (а.с.70 т.1); платіжне доручення № 50006034 від 12.03.2014 року (а.с.71 т.1); рахунок-фактура №246 від 18.04.2014 року (а.с.72 т.1); ОСОБА_4 наданих послуг №246 від 18.04.2014 року (а.с.73 т.1); платіжне доручення № 50006327 від 24.04.2014 року (а.с.74 т.1); Рахунок-Фактура №454 від 31.10.2014 року (а.с.75-78 т.1); ОСОБА_4 наданих послуг №454 від 31.10.2014 року (а.с.79-80 т.1); платіжне доручення № 50007600 від 05.11.2014 року (а.с.81 т.1); Договір про надання юридичних послуг від 15.10.2010 року (а.с.82-87 т.1); Додаткова угода від 21.11.2014 року (а.с.88-90); ОСОБА_4 №361 від 21.11.2014 року (а.с.92 т.1); Поліс добровільного страхування транспортного засобу (а.с.93 т.1); рахунок №707/421 від 13 грудня 2013 року (а.с.94 т.1); платіжне доручення №50007449 від 17.12.2013 року (а.с.95 т.1); рахунок 732/421 від 13 січня 2014 року (а.с.96 т.1); платіжне доручення №50000036 від 14.01.2014 року (а.с.97 т.1); рахунок № 823 / 421 від 12.02.2014 року (а.с. 98 т.1); платіжне доручення № 50005814 від 13.02.2014 року (а.с.99 т.1); рахунок № 835 / 421 від 12.03.2014 року (а.с.100 т.1); платіжне доручення №50006044 від 13.03.2014 року (а.с.101 т.1); рахунок № 840 / 421 від 15.04.2014 року (а.с.102 т.1); платіжне доручення №50006302 від 18.04.2014 року (а.с.103 т.1); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.104-105 т.1); платіжне доручення №50007746 від 26.11.2014 року (а.с.115 т.1); Додаткова угода №8 від 09.01.2013 року до Договору про надання юридичних послуг №24/2010 від 15.10.2010 року (а.с.117-120 т.1); анкета фізичної особи (а.с.108-109 т.2); паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_2 (110-112 т.2); довідка про доходи № Б-С-411 від 31.03.2010 року (а.с.113 т.2); трудова книжка на ім'я ОСОБА_2 (а.с. 114-115 т.2); паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_5 (а.с.117-119 т.2); свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 120 т.2); довідка про заробітну плату та інших доходах №49-р від 30.03.2010 року (а.с. 121 т.2); кредитна пропозиція (а.с.128 т.2); Поліс добровільного страхування транспортного засобу №19G -0350947 від 07.05.2010 року (а.с. 136 т.2); Поліс № ВС/1343385 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.05.2010 року (а.с. 137 т.2); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САА 608477 (а.с.138-139 т.2); Зведена облікова виписка з рахунку клієнта ОСОБА_2 від 09.12.2014 (а.с.3-7 т.3); ОСОБА_4 взаємних розрахунків по договору № 50000344 станом на 12.11.2013р. (а.с.8-11 т.3); Рахунок-Фактура № 00001014 від 08.06.2010 року (а.с.12 т.3); Рахунок-Фактура № 00001292 від 08.07.2010 року (а.с.13 т.3); Рахунок-Фактура № 00001621 від 09.08.2010 року (а.с.14 т.3); Рахунок-Фактура № 00002016 від 06.09.2010 року (а.с.15 т.3); Рахунок-Фактура № 00002497 від 07.10.2010 року (а.с.16 т.3); Рахунок-Фактура № 00003070 від 08.11.2010 року (а.с.17 т.3); Рахунок-Фактура № 00003661 від 07.12.2010 року (а.с.18 т.3); Рахунок-Фактура № 00004323 від 05.01.2011 року (а.с.19 т.3); Рахунок-Фактура № 00005177 від 07.02.2011 року (а.с.20 т.3); Рахунок-Фактура № 00005976 від 07.03.2011 року (а.с.21 т.3); Рахунок-Фактура № 00006877 від 06.04.2011 року (а.с.22 т.3); Рахунок-Фактура № 00010625 від 05.05.2011 року (а.с.23 т.3); Рахунок-Фактура № 00011939 від 06.06.2011 року (а.с.24 т.3); Рахунок-Фактура № 00013349 від 07.07.2011 року (а.с.25 т.3); Рахунок-Фактура № 00014939 від 05.08.2011 року (а.с.26 т.3); Рахунок-Фактура № 00016474 від 06.09.2011 року (а.с.27 т.3); Рахунок-Фактура № 00018070 від 06.10.2011 року (а.с.28 т.3); Рахунок-Фактура № 00019726 від 07.11.2011 року (а.с.29 т.3); Рахунок-Фактура № 00021617 від 06.12.2011 року (а.с.30 т.3); Рахунок-Фактура № 00024501 від 05.01.2012 року (а.с.31 т.3); Рахунок-Фактура № 00026670 від 01.02.2012 року (а.с.32 т.3); Рахунок-Фактура № 00029754 від 02.03.2012 року (а.с.33 т.3); Рахунок-Фактура № 00033726 від 03.04.2012 року (а.с.34 т.3); Рахунок-Фактура № 00034924 від 03.05.2012 року (а.с.35 т.3); Рахунок-Фактура № 00039864 від 05.06.2012 року (а.с.36 т.3); Рахунок-Фактура № 00044724 від 04.07.2012 року (а.с.37 т.3); Рахунок-Фактура № 00048882 від 03.08.2012 року (а.с.38 т.3); Рахунок-Фактура № 00051044 від 05.09.2012 року (а.с.39 т.3); Рахунок-Фактура № 00057698 від 03.10.2012 року (а.с.40 т.3); Рахунок-Фактура № 00062563 від 05.11.2012 року (а.с.41 т.3); Рахунок-Фактура № 00067619 від 04.12.2012 року (а.с.42 т.3); Рахунок-Фактура № 00072657 від 02.01.2013 року (а.с.43 т.3); Рахунок-Фактура № 00076323 від 04.02.2013 року (а.с.44 т.3); Рахунок-Фактура № 00084517 від 01.03.2013 року (а.с.45 т.3); Рахунок-Фактура № 00089850 від 02.04.2013 року (а.с.46 т.3); Рахунок-Фактура № 00092429 від 03.05.2013 року (а.с.47 т.3); Рахунок-Фактура № 00100560 від 04.06.2013 року (а.с.48 т.3); Рахунок-Фактура № 00107470 від 02.07.2013 року (а.с.49 т.3); Рахунок-Фактура № 00114594 від 02.08.2013 року (а.с.50 т.3); Рахунок-Фактура № 00120288 від 03.09.2013 року (а.с.51 т.3); Рахунок-Фактура № 00126965 від 02.10.2013 року (а.с.52 т.3); Рахунок-Фактура № 00133887 від 04.11.2013 року (а.с.53 т.3); курс валют за червень 2010 року (а.с.58 т.3); курс валют за липень 2010 року (а.с.59 т.3); курс валют за серпень 2010 року (а.с.60-61 т.3); курс валют за жовтень 2010 року (а.с.62 т.3); курс валют за листопад 2010 року (а.с.63 т.3); курс валют за грудень 2010 року (а.с.64 т.3); курси валют 2011 року (а.с.65-74 т.3); курси валют 2012 року (а.с.75-84 т.3); курси валют 2013 року (а.с.85-94 т.3); лист від 02.06.2015р. (а.с.95 т.3); лист від 13.07.2015р. (а.с.96 т.3); Рахунок-Фактура № 00004923 від 01.02.2011 року (а.с.97 т.3); Рахунок-Фактура № 00005654 від 16.02.2011 року (а.с.98 т.3); Рахунок-Фактура № 00011689 від 03.06.2011 року (а.с.99 т.3); Рахунок-Фактура № 00013082 від 05.07.2011 року (а.с.100 т.3); Рахунок-Фактура № 00014477 від 20.07.2011 року (а.с.101 т.3); Рахунок-Фактура № 00014683 від 04.08.2011 року (а.с.102 т.3); Рахунок-Фактура № 00016233 від 06.09.2011 року (а.с.103 т.3); Рахунок-Фактура № 00017582 від 19.09.2011 року (а.с.104 т.3); Рахунок-Фактура № 00019469 від 03.11.2011 року (а.с.105 т.3); Рахунок-Фактура № 00021070 від 18.11.2011 року (а.с.106 т.3); Рахунок-Фактура № 00027264 від 01.02.2012 року (а.с.107 т.3); Рахунок-Фактура № 00027792 від 17.02.2012 року (а.с.108 т.3); Рахунок-Фактура № 00037472 від 04.05.2012 року (а.с.109 т.3); Рахунок-Фактура № 00046096 від 18.07.2012 року (а.с.110 т.3); Рахунок-Фактура № 00046574 від 01.08.2012 року (а.с.111 т.3); Рахунок-Фактура № 00054262 від 07.09.2012 року (а.с.112 т.3); Рахунок-Фактура № 00054939 від 17.09.2012 року (а.с.113 т.3); Рахунок-Фактура № 00058935 від 04.10.2012 року (а.с.114 т.3); Рахунок-Фактура № 00059767 від 16.10.2012 року (а.с.115 т.3); Рахунок-Фактура № 00069109 від 04.12.2012 року (а.с.116 т.3); Рахунок-Фактура № 00069985 від 17.12.2012 року (а.с.117 т.3); Рахунок-Фактура № 00074307 від 03.01.2013 року (а.с.118 т.3); Рахунок-Фактура № 00075331 від 17.01.2013 року (а.с.119 т.3); Рахунок-Фактура № 00085799 від 18.03.2013 року (а.с.120 т.3); Рахунок-Фактура № 00090517 від 03.04.2013 року (а.с.121 т.3); Рахунок-Фактура № 00091642 від 17.04.2013 року (а.с.122 т.3); Рахунок-Фактура № 00096624 від 03.05.2013 року (а.с.123 т.3); Рахунок-Фактура № 00097537 від 16.05.2013 року (а.с.124 т.3); Рахунок-Фактура № 00102750 від 04.06.2013 року (а.с.125 т.3); Рахунок-Фактура № 00108671 від 03.07.2013 року (а.с.126 т.3); Рахунок-Фактура № 00109812 від 16.07.2013 року (а.с.127 т.3); Рахунок-Фактура № 00115050 від 05.08.2013 року (а.с.128 т.3); Рахунок-Фактура № 000116178 від 16.08.2013 року (а.с.129 т.3); Рахунок-Фактура № 00122050 від 04.09.2013 року (а.с.130 т.3); Рахунок-Фактура № 00123116 від 17.09.2013 року (а.с.131 т.3); Рахунок-Фактура № 00128929 від 04.10.2013 року (а.с.132 т.3); Рахунок-Фактура № 00129948 від 16.10.2013 року (а.с.133 т.3); Рахунок-Фактура № 00135908 від 05.11.2013 року (а.с.134 т.3); Рахунок-Фактура № 00136652 від 18.11.2013 року (а.с.135 т.3); Рахунок-Фактура № 00142700 від 04.12.2013 року (а.с.136 т.3); Рахунок-Фактура № 00143655 від 16.12.2013 року (а.с.137 т.3); Рахунок-Фактура № 00149942 від 03.01.2014 року (а.с.138 т.3); Рахунок-Фактура № 00150682 від 16.01.2014 року (а.с.139 т.3); Рахунок-Фактура № 00156867 від 05.02.2014 року (а.с.140 т.3); Рахунок-Фактура № 00157603 від 17.02.2014 року (а.с.141 т.3); Рахунок-Фактура № 00163552 від 04.03.2014 року (а.с.142 т.3); Рахунок-Фактура № 00041663 від 11.06.2012 року (а.с.143 т.3); Рахунок-Фактура № 00046515 від 31.07.2012 року (а.с.144 т.3); Рахунок-Фактура № 00050778 від 31.08.2012 року (а.с.145 т.3); Рахунок-Фактура № 00054609 від 10.09.2012 року (а.с.146 т.3); Рахунок-Фактура № 00059660 від 12.10.2012 року (а.с.147 т.3); Рахунок-Фактура № 00064653 від 12.11.2012 року (а.с.148 т.3); Рахунок-Фактура № 00066903 від 14.12.2012 року (а.с.149 т.3); Рахунок-Фактура № 00075301 від 16.01.2013 року (а.с.150 т.3); Рахунок-Фактура № 00080489 від 13.02.2013 року (а.с.151 т.3); Рахунок-Фактура № 00085751 від 15.03.2013 року (а.с.152 т.3); Рахунок-Фактура № 0091549 від 15.04.2013 року (а.с.153 т.3); Рахунок-Фактура № 00097845 від 20.05.2013 року (а.с.154 т.3); Рахунок-Фактура № 00103566 від 13.06.2013 року (а.с.155 т.3); Рахунок-Фактура № 00109720 від 15.07.2013 року (а.с.156 т.3); Рахунок-Фактура № 00115997 від 14.08.2013 року (а.с.157 т.3); Рахунок-Фактура № 00122983 від 13.09.2013 року (а.с.158 т.3); Рахунок-Фактура № 00129337 від 04.10.2013 року (а.с.159 т.3); Рахунок-Фактура № 00136549 від 13.11.2013 року (а.с.160 т.3); Рахунок-Фактура № 00143839 від 16.12.2013 року (а.с.161 т.3); Рахунок-Фактура № 00150552 від 14.01.2014 року (а.с.162 т.3); Рахунок-Фактура № 00157456 від 13.02.2014 року (а.с.163 т.3); Рахунок-Фактура № 00165292 від 13.03.2014 року (а.с.164 т.3); Рахунок-Фактура № 00173060 від 18.04.2014 року (а.с.165 т.3); Рахунок-Фактура № 00030862 від 13.03.2012 року (а.с.166 т.3); Рахунок-Фактура № 00042042 від 20.06.2012 року (а.с.167 т.3); Рахунок-Фактура № 00060322 від 01.11.2012 року (а.с.168 т.3); Рахунок-Фактура № 00079981 від 06.02.2013 року (а.с.169 т.3); Рахунок-Фактура № 00097087 від 10.05.2013 року (а.с.170 т.3); Рахунок-Фактура № 00102732 від 04.06.2013 року (а.с.171 т.3); Рахунок-Фактура № 00109115 від 04.07.2013 року (а.с.172 т.3); Рахунок-Фактура № 00115492 від 07.08.2013 року (а.с.173 т.3); Рахунок-Фактура № 00173168 від 23.04.2014 року (а.с.174 т.3); Рахунок-Фактура № 00224241 від 05.11.2014 року (а.с.178 т.3); Рахунок-Фактура № 00163886 від 05.03.2014 року (а.с.186 т.3); Рахунок-Фактура № 00150249 від 08.01.2014 року (а.с.194 т.3); Рахунок-Фактура № 00156810 від 05.02.2014 року (а.с.196 т.3); Рахунок-Фактура № 00225610 від 26.11.2014 року (а.с.201 т.3); рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2014 року у справі № 205/6885/14-ц (а.с.202-205 т.3); супровідний лист Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.03.2015 року (а.с.206 т.3); ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.03.2015 року (а.с.207-212 т.3).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні, вказавши на такі доводи.

1. Щодо укладеного між позивачем та відповідачем договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" уклало з ОСОБА_2 Кредитний договір 50000344 від 06.05.2010 року, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 180521,25 грн., що є еквівалентом 22750,00 доларів США на дату укладання Договору, строком на 48 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - на придбання автомобіля марки VW, модель Passat, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб.см, рік випуску 2010, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі.

Відповідно до положень п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину Договору, розмір платежів, які підлягають сплаті відповідачем у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення Договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору. В подальшому відповідач зобов'язався сплачувати платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні. При цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у договорі.

Згідно п. 1.6 Загальних умов кредитування виконання зобов'язання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами Договору застави транспортного засобу № 50000344 від 07.05.2010 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 968 куб.см, рік випуску 2010, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3, заставною вартістю 277725,00 грн., а також усім майном відповідача, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України.

2. Щодо виникнення заборгованості відповідача за кредитним договором.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року із змінами і доповненнями, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1. ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї Глави, якщо інше не встановлено цим Параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В п. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України вказано, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з п. 1.4.2 та п.п. 2.4, 2.5 Загальних умов кредитування, повернення кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору, не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом "30/360" (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту.

Однак, з жовтня 2010 року відповідач почав порушувати свої зобов'язання за кредитним договором щодо сплати відповідних платежів, виплачуючи їх з порушенням строків, погоджених в Графіку погашення кредиту, а починаючи з грудня 2013 року взагалі перестав сплачувати щомісячні платежі.

Враховуючи те, що відповідач ще з жовтня 2010 року почав порушувати строки сплати щомісячних платежів, позивач багаторазово направляв листи-нагадування щодо сплати заборгованості, що тягло за собою нарахування відповідних штрафів згідно п. 8.3 Загальних умов кредитування.

Відповідно до п. 8.3 Загальних умов кредитування за кожен випадок порушення відповідачем статей 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 Загальних умов кредитування відповідач сплачує позивачеві штраф у еквіваленті, а саме: еквівалент 20 доларів США - за першу вимогу, еквівалент 25 доларів США - за другу вимогу, еквівалент 30 доларів США - за третю вимогу, якщо позивач вирішить надіслати таку вимогу.

Відповідно до п. 3.2.1 Загальних умов кредитування у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк більше ніж 30 (тридцять) календарних днів позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору.

Згідно із Загальними умовами кредитування, а саме п. 3.3, термін дострокового повернення кредиту вважатиметься таким, що настав, а кредит - таким, що підлягає поверненню, на 5-й (п'ятий) календарний день з дня направлення позивачем відповідної письмової вимоги відповідачу. У цей термін (якщо інший термін не буде вказано у письмовій вимозі позивача)відповідач зобов'язаний повернути позивачу у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення відповідачем розраховується позивачем і вказується у повідомленні позивача).

Відповідно до п. 9.4 Загальних умов кредитування будь-які повідомлення та вимоги, передбачені Загальними умовами кредитування, повинні бути надіслані у письмовій формі рекомендованим поштовим відправленням на адресу сторони, вказану в кредитному договорі (або іншу адресу, про яку сторона повідомить у письмовій формі); відправлене таким чином повідомлення вважатиметься отриманим стороною на 3-й (третій) робочий день з дня відправлення.

Зважаючи на це 07.03.2014 року позивачем було направлено відповідачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором - вих. № 50000344 від 04.03.2014 року.

Згідно даної вимоги відповідач мав повернути суму кредиту та сплатити заборгованість протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання цієї вимоги, а якщо з будь-яких причин вимогу не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати його відправлення.

Вимогу відповідачем не було отримано, і даний лист повернувся позивачеві у зв'язку із закінченням терміну зберігання на пошті.

Позивач переконаний, що останнім днем повернення суми кредиту та сплатити заборгованості відповідачем було 06.04.2014 року.

Проте, відповідач не виконав дану вимогу і лише 08.10.2014 року, 09.12.2014 року частково сплатив поточну прострочену заборгованість на загальну суму 24292, 83 грн.

Відповідно до п. 1.7 Загальних умов кредитування будь-які кошти, отримані позивачем від відповідача, будуть зараховуватись у виконання зобов'язань відповідача у наступному порядку (незалежно від призначення платежу, визначеного відповідачем): - у першу чергу - пеня та штрафні санкції відповідно до статті 8; - у другу чергу - прострочені комісії у такій черговості: "1) разова комісія за переказ коштів"; - у третю чергу - сплачені позикодавцем страхові платежі в порядку, передбаченому пунктом 5.6. цього кредитного договору; - у четверту чергу - прострочені проценти; - у п'яту чергу - строкові комісії; - у шосту чергу - строкові проценти; - у сьому чергу - прострочена сума основного боргу; - у восьму чергу - строкова сума основного боргу.

У відповідності з п. 6.3 Загальних умов кредитування у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором, кредитодавець має право вживати необхідних, на його розсуд заходів для забезпечення прав кредитодавця, в тому числі, але не виключно, направляти повідомлення, іншим чином контактувати з позичальником. Витрати кредитодавця на такі дії підлягають відшкодуванню позичальником у повному обсязі.

Згідно п. 8.6 Загальних умов кредитування збитки, заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням цього договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Згідно п. 5.6 Загальних умов кредитування позичальник надав згоду і доручив кредитодавцеві здійснювати від імені і за рахунок відповідача сплату страхових платежів, передбачених договором страхування, на користь страхової компанії. Позичальник компенсує кредитодавцю витрати, понесені останнім у зв'язку із виконанням даного доручення в порядку, передбаченому п. 1.7.3 цього кредитного договору.

Враховуючи те, що відповідач майже постійно порушував строки сплати платежів за кредитним договором, то згідно з умовами цього договору відповідач зобов'язаний був сплатити штрафні санкції, відшкодувати страхові платежі та завдані збитки. Зважаючи на те, що згідно з умовами кредитного договору дана заборгованість сплачується у першу чергу, то зарахування даних сум здійснювалось позивачем в порядку, передбаченому кредитним договором за рахунок сум, які відповідач здійснював з метою оплати кредиту.

08.10.2014 року, 09.12.2014 року відповідачем було здійснено загальний платіж за Договором у розмірі 24292, 83 грн. з метою сплати суми кредиту та процентів за користування кредитом.

Однак, на момент пред'явлення вимоги, станом на 04.03.2014 року, окрім щомісячних платежів, у відповідача були також не виконані зобов'язання зі сплати штрафних санкцій за надіслання нагадувань щодо несплати, щодо відшкодування страхових платежів та збитків.

За викладених обставин позивач дійшов висновку, що заборгованість відповідачем за кредитним договором в повному обсязі не сплачена.

3. Щодо основної заборгованості відповідача за кредитним договором.

З жовтня 2010 року відповідач почав порушувати свої зобов'язання за кредитним договором щодо сплати відповідних платежів, виплачуючи їх з порушенням строків, погоджених в Графіку погашення кредиту.

Станом на момент звернення до суду відповідачем частково не виконано зобов'язання зі сплати щомісячного платежу за березень 2014 року в розмірі 5 773,24 грн. відповідно до рахунку № 00161589 від 03.03.2014 року. Строк виконання зобов'язання не пізніше 15.03.2014 року.

Таким чином, у відповідача існує заборгованість перед позивачем за несплаченими щомісячними платежами по кредиту за кредитним договором на загальну суму 5773, 24 грн.

Також, у зв'язку з систематичним невиконанням умов кредитного договору 07.03.2014 року позивачем було направлено відповідачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50000344 від 04.03.2014 року.

Згідно даної вимоги відповідач мав повернути суму кредиту та сплатити заборгованість протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання цієї вимоги, а якщо з будь-яких причин вимогу не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати його відправлення.

Вимогу відповідачем не було отримано, і даний лист повернувся позивачеві у зв'язку із закінченням терміну зберігання на пошті.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем вимога не була отримана, останнім днем повернення кредиту та заборгованості відповідно було "06 квітня 2014 року".

Позивач звертає увагу на те, що кредитний договір укладався на строк 48 місяців, який при належному виконанні відповідачем його умов мав би закінчитися 15.05.2014 року.

Враховуючи направлення в березні 2014 року вимоги про дострокове повернення суми кредиту відповідно до п. 3.3 Загальних умов кредитування, достроковому поверненню підлягали залишкові платежі за квітень-травень 2014 року.

Стверджується, що розмір зазначеної залишкової суми кредиту, яка підлягає поверненню, підтверджується Графіком погашення кредиту, відповідно до якого: сума погашення кредиту за квітень 2014 року в еквіваленті дол. США складає 592,28 (рядок 47 Графіку погашення кредиту); сума погашення кредиту за травень 2014 року в еквіваленті дол. США складає 598,77 (рядок 48 Графіку погашення кредиту).

Таким чином позивач дійшов висновку, що сума кредиту, яка підлягала достроковому поверненню, та не була повернута відповідачем, складає еквівалент у гривні 1191, 05 доларів США.

Позивачем зазначається, що курс ПАТ "Креді ОСОБА_3" на 01.02.2016 року (день, що передує дню підготовки уточненої позовної заяви) складає 25,4688 грн. за 1 долар США. Тому сума кредиту, яка підлягає поверненню, становить: 1 191,05*25, 4688 = 30334,61 грн.

Відповідно до ч. 1. ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку.

Згідно із умовами "Кредитного договору № 50000344" від 06.05.2010 року процентна ставка становить 12,5 %.

Виходячи з того, що неповернута сума кредиту становить 30334,61 грн., кількість днів прострочення сплати суми кредиту (строк користування кредитом) становить 61 день (з 01.04.2014 року по 31.05.2014 pоку), розмір процентів за користування кредитними коштами розраховується наступним чином та становить: 30 334, 61 *12,5%*61/360= 642, 50 грн.

Таким чином, плата за користування кредитом становить 642,50 грн.

Отже, загальна сума невиконаних грошових зобов'язань відповідача щодо повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом за кредитним договором становить 30977,11 грн.

Враховуючи викладене, позивач дійшов висновку, що загальна сума основного боргу зі сплати кредиту за кредитним договором на дату складання уточненої позовної заяви становить 36750, 35 грн. (30334,61 грн. + 5773,24 + 642,50 = 36750,35 грн.).

4. Щодо збитків, завданих позивачу у зв'язку із порушенням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором.

Згідно із ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У зв'язку із систематичним порушенням умов кредитного договору з боку відповідача, починаючи з жовтня 2010 року, порушенням строків сплати чергових платежів та інших платежів за цим договором відповідно до Графіку погашення кредиту або їх несплатою взагалі, позивачем було направлено вимогу щодо повернення суми кредиту - вих. № 50000344 від 04.03.2014 року.

Позивач зазначає, що між сторонами був укладений Договір застави транспортного засобу № 50000344 від 07.05.2010 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем було передано у заставу транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб.см, рік випуску 2010, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3, заставною вартістю 277 725,00 грн.

Вказується, що у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору відповідачем, позивач був вимушений скористатися своїм правом відповідно до кредитного договору і чинного законодавства почати процедуру звернення стягнення на предмет застави у примусовому порядку та процесу повернення заборгованості за кредитним договором відповідачем.

18.04.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було вчинено виконавчий напис № 687, щодо звернення стягнення на предмет застави у розмірі 130140,66 гривень.

За таких умов, зважаючи на характер господарської діяльності позивача та економічну спеціалізацію на ринку, позивач звернувся до спеціалізованої організації, а саме до TOB "Юридична компанія "Тріпл Сі" та TOB "Юридичної фірми "Вернер" для супроводження процесу стягнення заборгованості та підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору та представництва інтересів позивача у суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права є реальними збитками.

Згідно п. 6.3 Загальних умов кредитування у разі неналежного виконання відповідачем зобов'язань за цим договором, позивач має право вживати необхідних, на розсуд позивача, заходів для забезпечення прав позивача, в тому числі, але не виключно, направляти повідомлення, іншим чином контактувати з відповідачем. Витрати позивача на такі дії підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до п. 8.5 Загальних умов кредитування збитки, заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням цього договору, повинні бути відшкодовані винною стороною понад штрафні санкції.

Позивачем зроблено висновок, що ним понесено витрати у зв'язку із супроводженням процесу стягнення заборгованості TOB "Юридична компанія "Тріпл Сі" в сумі 6110,00 грн. (без ПДВ), що підтверджується наступними документами: Договір про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року; ОСОБА_4 наданих послуг № 246 від 18.04.2014 року; Рахунок-фактура №246 від 18.04.2014 року; Рахунок-фактура № 246 від 18.04.2014 року; Платіжне доручення № 50006327 від 24.04.2014 року; Рахунок-фактура № 454 від 31.10.2014 року; ОСОБА_4 наданих послуг № 454 від 31.10.2014 року; Платіжне доручення № 50007600 від 05.11.2014 року.

Позивач наполягає, що дана сума грошових коштів має бути компенсована позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме в розмірі 7332,00 грн., так як TOB "Порше Мобіліті" є платником податку па додану вартість відповідно до вимог діючого законодавства України.

Стверджується, що, окрім цього, позивач поніс витрати у зв'язку із необхідністю підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором та представництвом інтересів в суді TOB "Юридичної фірми "Вернер" в сумі 11357,50 грн. (без ПДВ), що підтверджується наступними документами: Договір про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15.10.2010 року; Додаткова угода № 67 від 21.11.2013 року до Договору про на надання юридичних послуг № 24/2010 від 15.10.2010 року; Рахунок-фактура № 340 від 21.11.2014 року; ОСОБА_4 приймання-передачі наданих послуг № 361 від 21.11.2014 року. На переконання позивача дана сума грошових коштів має бути компенсована позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме в розмірі 13629,00 грн., так як TOB "Порше Мобіліті" є платником податку на додану вартість відповідно до вимог діючого законодавства України.

Відповідно до п. 5.5 Загальних умов кредитування відповідач зобов'язувався забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов'язань відповідачем за цим договором, протягом усього терміну його дії в страховій компанії, яка авторизована позивачем.

Згідно з п. 5.6 Загальних умов кредитування в тому випадку, якщо відповідач не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки, обумовлені договором страхування, вказаними в 5.5 Загальних умов кредитування, цим договором відповідач надає згоду і доручає позивачеві здійснити від імені і за рахунок відповідача сплату страхових платежів на користь страхової компанії. Позичальник компенсує позивачу витрати, понесені останнім у зв'язку із виконанням даного доручення в порядку, передбаченому пунктом 1.7.3 Загальних умов кредитування.

Зважаючи на те, що відповідачем було порушено зобов'язання, вказані в п. 5.5 Загальних умов кредитування щодо сплати страхових платежів на користь страхової компанії за договором страхування, станом на момент подання цієї позовної заяви, на виконання п. 5.6 Загальних умов кредитування позивачем було сплачено наступні страхові платежі, які не компенсовані відповідачем: - страховий платіж за березень 2014 року на суму 900,00 грн. без ПДВ на підставі рахунку № 835/421 від 12.03.2014 pоку; платіжне доручення № 50006044 від 13.03.2014 pоку; - страховий платіж за квітень 2014 року на суму 900,00 грн. без ПДВ на підставі рахунку № 840/421 від 15.04.2014 pоку; платіжне доручення № 50006302 від 18.04.2014 року.

Таким чином, сума грошових коштів компенсації витрат позивача на страхування предмету застави становить 1800,00 грн. без ПДВ. Дана сума грошових коштів, на переконання позивача, має бути компенсована йому з урахуванням податку на додану вартість, а саме в розмірі 2160,00 грн., так як TOB "Порше Мобіліті" є платником податку на додану вартість відповідно до вимог діючого законодавства України.

Отже, позивачем зроблено висновок, що розмір збитків, завданих йому у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем кредитного договору, становить 23121,00 грн.

5. Щодо договірної неустойки за порушення умов кредитного договору, яка підлягає сплаті відповідачем.

Згідно із п. 3 ч. 1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання відповідно до ст. 549 ЦК України. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

5.1. Штраф, що має бути сплачений відповідачем за порушення п. 3.3 Загальних умов кредитування.

Відповідно п. 8.2 Загальних умов кредитування у разі порушення відповідачем терміну повернення кредиту, визначеного у статті 3.3, за винятком умови порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту, передбаченої в ст. 3.2.1, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20 % (двадцяти відсотків) від суми кредиту.

Оскільки, на переконання позивача, кредит йому й досі не повернутий, відповідач не виконав свої зобов'язання, погоджені в п. 3.3 Загальних умов кредитування.

Позивач зазначає, що станом на момент надання суми кредиту відповідачеві, з урахуванням діючого обмінного курсу валют, сума кредиту становила 180521,25 грн.. Таким чином, розмір штрафних санкцій, погоджений сторонами (п. 3.3), має розраховуватись виходячи з суми кредиту, наданої відповідачеві, і становить на переконання позивача: 180521,25 * 20% = 36104,25 грн.

5.2. Штраф, що має бути сплачений відповідачем за порушення п. 8.4. Загальних умов кредитування.

В п. 8.4 вказано, що у випадку будь-якого порушення відповідачем вимог п. 5.5. Загальних умов кредитування, включаючи, але не обмежуючись випадками несплати відповідачем сум страхових платежів на користь страхової компанії у строки, обумовлені договором страхування, укладення відповідачем договору страхування із страховою компанією, не авторизованою позивачем тощо, відповідач сплачує на вимогу позивача штраф в розмірі 15% від суми кредиту, що становить: 180521,25 * 15% = 27078,19 грн. Тому позивач переконаний, що штраф за порушення відповідачем вимог п. 5.5 Загальних умов кредитування становить 27078,19 грн.

5.3. Штраф, що має бути сплачений відповідачем за порушення п. 8.3 Загальних умов кредитування.

Відповідно до п. 8.3 Загальних умов кредитування за кожен випадок порушення відповідачем умов статей 5.2, 5.3, 5.4., 8.2 цього договору відповідач сплачує позивачеві штраф у еквіваленті: еквівалент 20 доларів США - за першу вимогу, еквівалент 25 доларів США - за другу вимогу, еквівалент 30 доларів США - за третю вимогу, якщо позивач вирішить надіслати таку вимогу.

Позивачем було направлено, окрім інших, наступні вимоги: - лист (Зй) щодо сплати заборгованості від 05.02.2014 року; - лист (Зй) щодо сплати заборгованості від 17.02.2014 року; - лист (Зй) щодо сплати заборгованості від 04.03.2014 року.

Стверджується, що через порушення відповідачем своїх зобов'язань, вказаних в умовах статей 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 Загальних умов кредитування, позивачем були застосовані штрафні санкції зокрема: - нагадування щодо несплаченого платежу, рахунок № 00163552 від 04.03.2014 р.; сума штрафної санкції 391,16 грн.

Загалом, на переконання позивача, відповідно до п. 8.3 Загальних умов кредитування, за порушення своїх зобов'язань відповідач був зобов'язаний сплатити штрафні санкції у розмірі 391,16 грн.

Підсумовуючи викладене, позивач дійшов висновку, що загальна сума штрафних санкцій за кредитним договором становить 63573,60 грн.

5.4. Пеня, яка має бути сплачена відповідачем за порушення зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 8.1 Загальних умов кредитування у разі порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту, відповідач сплачує позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно.

Так, з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року облікова ставка НБУ - 6,5%; з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року облікова ставка НБУ - 9,5%.; з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року облікова ставка НБУ - 12,5%; з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року облікова ставка НБУ - 14 %.; з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року облікова ставка НБУ - 19, 5 %; з 04.03.2015 року по 27.08.2015 року облікова ставка НБУ - 30 %; з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року облікова ставка НБУ - 27, 00 %; з 25.09.2015 року по 02.02.2016 року облікова ставка НБУ - 22,00 %.

Таким чином, пеня, яка підлягає стягненню, має розраховуватись наступним чином: Пеня = Сума заборгованості * Подвійна облікова ставка НБУ у % / 365 * Кількість днів прострочення, і становить, на переконання позивача, грошову суму в розмірі 4157,46 грн.

6. Щодо відповідальності відповідача за невиконання грошових зобов'язань відповідно до кредитного договору згідно із ст. 625 ЦК України.

Згідно із ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

При цьому три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦКУ за своєю правовою природою є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею.

Таку позицію займає і судова практика (зокрема таке розуміння 3% річних закріплено у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 19 серпня 2003 року).

6.1. Щодо розміру 3%, що підлягають сплаті відповідачем за невиконання грошових зобов'язань за кредит ним договором.

На переконання позивача 3% мають розраховуватись наступним чином: 3% = Сума заборгованості * 3% / 365 * Кількість днів прострочення.

У зв'язку з цим сума 3% річних за період розрахунку з 16.03.2014 року, по 02.02.2016 року при сумі прострочення 5773,24 грн., склала 326,46 грн., а за період з 07.04.2014 року по 02.02.2016 року при сумі прострочення 30334,61 грн. склала 1660,51, в всього - 1986,97 грн.

6.2. Щодо розміру втрат від інфляційних процесів за кредитним договором.

Провівши власні розрахунки, позивач дійшов висновку, що за період з 16.03.2014 року по 02.02.2016 року (за умови існування простроченої суми заборгованості в розмірі 5773,24 грн. та показника сукупного індексу інфляції за вказаний період - 1,775) зростання боргу у зв'язку з інфляцією склало до 10245,50 грн., що обумовило втрати позивача від інфляції в розмірі 4474,26 грн., а за період з 07.04.2014 року по 02.02.2016 року (за умови існування простроченої суми заборгованості в розмірі 30334,61 грн. та показника сукупного індексу інфляції за вказаний період - 1,736) зростання боргу у зв'язку з інфляцією склало до 52660,88 грн., що обумовило втрати позивача від інфляції в розмірі 22326,27 грн.

Таким чином, на переконання позивача, загальна сума втрат від інфляційних процесів, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за кредитним договором, складає 26800, 53 грн.

Підсумовуючи свої розрахунки, позивач зробив висновок, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, що складається із основної суми заборгованості, збитків, штрафу, пені, 3% річних та інфляційних, складає 156378,12 грн.

7. Щодо звернення стягнення на предмет застави.

Позивачем зазначається, що між сторонами був укладений "Договір застави транспортного засобу № 50000344" від 07.05.2010 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем було передано у заставу транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов № WVWZZZ3CZАР039228, об'єм двигуна 1968 куб.см, рік випуску 2010, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3, заставною вартістю 277725,00 грн.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статті 19, 20 Закону України "Про заставу" встановлюють, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно п. 5.4 Договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису.

На переконання позивача у відповідача існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 156378,12 грн.

Враховуючи зазначене вище стосовно невиконання відповідачем умов кредитного договору, представник позивача наполягав на задоволенні позову повністю щодо звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості перед позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечувала та пред'явила зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", предмет якого склали такі вимоги: 1. Визнати Кредитний договір № 50000344 від 06.05.2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" та ОСОБА_2, виконаним; 2. У рахунок повернення безпідставно набутого майна стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" на користь ОСОБА_2 надлишково сплачені нею грошові кошти у розмірі 26682,84 грн. (двадцять шість тисяч шістсот вісімдесят дві грн. 84 коп.). При цьому свої позовні вимоги обґрунтовує посиланнями на ст.ст. 4, 6, 11, 22 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.ст. 16, 593, 613, 1212 ЦК України та підтверджуючи квитанціями від 14.01.2014 року та від 26.02.2014 року (а.с. 61 т.2), ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.03.2015 року (а.с. 128-129 т.1), виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.130, 145 т.1), полісом №АА/5363090 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.05.2011 року (а.с.133 т.1), висновок ТОВ Аудиторської фірми "Аудит-Дніпроконсульт" від 03.03.2015 року (а.с.134-141 т.1).

На обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 послалася на таке.

06.05.2010 року між нею та TOB "Порше Мобіліті" було укладено Кредитний договір № 50000344, згідно до умов якого їй було надано кредит у сумі 180521,25 грн., що є еквівалентом 22750,00 доларів США на дату укладання договору, строком на 48 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - на придбання автомобіля марки VW, модель Passat, кузов №WVWZZZ3CZAP039228, об'єм двигуна 1 968 куб. см, рік випуску 2010.

Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору розмір платежів, що підлягають оплаті позичальником у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною цього договору.

Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні.

Відповідно до Графіку погашення кредиту визначено щомісячний платіж у розмірі 604,69 доларів США, який з розрахунку курсу долара США зазначеного в договорі, складав 4798,22 грн. та складався із тіла кредиту та процентів за користування кредитом. Всього згідно графіку вона повинна була сплатити відповідачеві 230314,33 грн.

Також 07.05.2010 року між нею та ТОВ "Порше Мобіліті" було укладено Договір застави транспортного засобу № 50000344 від 07.05.2010 року, відповідно до умов якого нею було передано у заставу транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов №WVWZZZ3CZAP039228, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2010, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3, заставною вартістю 277725,00 грн.

Починаючи з моменту укладення вищезазначеного кредитного договору нею щомісячно протягом 2010 - 2014 років згідно Графіку погашення кредиту в рахунок повернення кредитних коштів вносилися кошти на банківський рахунок відповідача.

Відповідно до п. 1.4.3 Загальних умов кредитування, що є додатком до Кредитного договору № 50000344 від 06.05.2010 року, відповідач зобов'язаний був надавати їй рахунок, в якому зазначається розмір щомісячного платежу у повернення кредиту. Однак такі рахунки їй не надавалися, і вона сплачувала кошти на свій страх і ризик за інформацією, наданою їй представниками компанії у телефонному режимі, не розуміючи до кінця як розподілялися відповідачем внесені нею суми.

Стверджувала, що на її запити щодо надання відповідачем інформації стосовно розподілу внесених нею коштів у рахунок плати за кредит, така інформація у письмовому вигляді їй надана не була.

Таким чином, станом на 08.10.2014 року нею на рахунок відповідача були внесені грошові кошти (без урахування сум страхових платежів), що перевищують кінцеву суму, яку вона повинна була сплатити відповідачеві за умовами кредитного договору, на 26682,84 грн.

Відповідно до п. 1.4.4 Загальних умов кредитування кредит вважається повернутим, а відповідний обов'язок позичальника з повернення/сплати коштів - виконаним з моменту зарахування грошових коштів у відповідному розмірі на банківський рахунок компанії.

Вважає, що її зобов'язання перед відповідачем згідно Кредитного договору №50000344 від 06.05.2010 року були виконані у повному обсязі.

Разом з тим ОСОБА_2 дійшла переконання, що ТОВ "Порше Мобіліті" під час дії кредитного договору були порушені її права як споживача, оскільки інформація щодо того, яким чином формувалися озвучені представником компанії щомісячні суми, виставлені їй компанією до сплати, та яким чином сплачені нею кошти за кредит розподілялися, їй надана не була. Щомісячні проплати здійснювалися нею на власний ризик, у зв'язку з чим вважає, що ТОВ "Порше Мобіліті" діяв недобросовісно, а його метою було введення її, як боржника, в оману.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент; належну якість продукції та обслуговування.

Згідно ч. 1-2 ст. 6 вказаного Закону продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію, на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

Також Законом України "Про захист прав споживачів" передбачається можливість для споживача дострокового повернення споживчого кредиту. Так, п. 8 ст. 11 цього Закону вказує, що споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат, встановлених в абзаці першому цієї частини, кредитодавець зобов'язаний здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення.

Кредитодавцю забороняється відмовляти споживачу в прийнятті платежу та встановлювати споживачу будь-яку додаткову плату, пов'язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною.

Внесені нею суми щомісячних платежів на рахунок відповідача перевищували суми необхідних виплат, а тому кредитодавець зобов'язаний був здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань у бік їх зменшення.

Після її вимоги надати розрахунок сплачених нею коштів за період з червня 2010 по лютий 2014 року кредитодавець в односторонньому порядку безпідставно, в порушення п. 3.1 Загальних умов кредитування, достроково 12.03.2014 року фактично розірвав договір.

Так, відповідно до п.3.2 компанія має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав у випадках, передбачених: п. 3.2.1 - порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк більше ніж 30 (тридцять) днів; п. 3.2.2 - порушення позичальником цільового призначення кредиту; п. 3.2.3 - порушення позичальником зобов'язань зі страхування майна, переданого у забезпечення виконання зобов'язання; п. 3.2.4 - договір застави, яким повинно бути забезпечено зобов'язання боржника, не укладений; п. 3.2.5 - втрата або погіршення майна, переданого у заставу; п. 3.2.6 - погіршення майнового стану позичальника та інше.

Переконана, що жодної з підстав, передбачених умовами кредитного договору, станом на 07.03.2014 року, тобто на момент направлення вимоги відповідача про дострокове повернення кредиту, не існувало.

Оскільки щомісячні платежі нею були здійснені відповідно 14.01.2014 року та 26.02.2014 року, наступний платіж потрібно було здійснити лише до 15 березня 2014 року, а тому підстава, яка передбачена п. 3.2.1 Загальних умов кредитування, станом на 07.03.2014 року була відсутня.

Не зважаючи на це кредитодавець 07.03.2014 року направив позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту, яку вона не отримала, а підтвердження відправлення другої та третьої вимоги відповідачем зовсім не надано.

Відповідно до п. 3.3 Загальних умов кредитування термін дострокового повернення кредиту вважатиметься таким, що настав, а кредит - таким, що підлягає поверненню на п'ятий календарний день з дня направлення компанією відповідної письмової вимоги позичальнику, тобто в даному випадку 12.03.2014 року, що являється, з її точки зору, суттєвим порушенням умов договору.

Саме з цього часу (з березня 2014 року) у зв'язку із політичними та економічними змінами в державі курс валют став неконтрольованим.

Пунктом 1.3.1 кредитного договору обумовлено, що позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні.

Оскільки кредитодавцем не були виставлені рахунки до сплати, а також на її, ОСОБА_2, вимогу не було надано розрахунку сум, сплачених нею в період часу з червня 2010 року по лютий 2014 року, тому вона вважає, що була позбавлена Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" можливості виконувати свої зобов'язання за кредитним договором.

У відповідності до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Фактично ТОВ "Порше Мобіліті" так і не виконало свій обов'язок щодо направлення їй рахунків для сплати, а тому нею було використано дані про розмір залишку платежів за кредитним договором, які були вказані у виконавчому написі нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, а саме сума 21745,85 грн.

Таким чином на виконання Кредитного договору № 50000344 від 06.05.2010 року нею на рахунок ТОВ "Порше Мобіліті" в період з червня по грудень 2010 року було перераховано 33587,54 грн.; за 2011 рік - 59949,94 грн. (переплата склала 1774,86 грн.); за 2012 рік - 66412,88 грн. (переплата склала 8 834,24 грн.); за 2013 рік - 64362,81 грн. (переплата склала 5784,17 грн.) ; за 2014 рік - 32684, 00 грн., а всього 256997,17 грн., при встановленій Графіком погашення кредиту сумі у розмірі 230314,33 грн., тобто переплата склала 26682,84 грн.

Так, у відповідності до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Вважає, що безпідставно отримані ТОВ "Порше Мобіліті" від неї кошти в сумі 26682,84 грн. підлягають стягненню на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов'язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов'язаний негайно повернути його заставодавцеві.

Відповідно до п. 3.2 Договору застави транспортного засобу право застави припиняється у випадку повного виконання заставодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором.

За таких обставин ОСОБА_2 дійшла переконання, що в зв'язку із виконанням нею своїх зобов'язань перед відповідачем за кредитним договором № 50000344 від 06.05.2010 року право застави кредитодавця на належний їй автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов №WVWZZZ3CZAP039228, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2010, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3, має бути припинено, а первісний позов повинен бути залишений без задоволення. Наполягала на задоволенні зустрічних позовних вимог.

Представником ТОВ "Порше Мобіліті" подано до суду письмові заперечення, підтримані в судовому засіданні, які повністю відображають правову позицію за первісним позовом, у зв'язку з чим клопотався не задовольняти вимоги за зустрічним позовом, виходячи з такого.

По-перше, ОСОБА_2 відповідно до умов Кредитного договору №50000344 від 06.05.2010 року повинна повернути кредит у сумі, яка є еквівалентною у гривні 22750,00 дол. США станом на дату сплати таких коштів, а твердження про зворотне - суперечить умовам кредитного договору, погодженого сторонами, та нормам чинного законодавства України. По-друге, ОСОБА_2 зобов'язана здійснювати щомісячні платежі з повернення кредиту відповідно до п. 1.3.1 Загальних умов кредитування в розмірі, який становить еквівалент у гривні 604,69 дол. США, а твердження про те, що розмір щомісячного платежу становить 4798,22 грн. є безпідставним та таким, що суперечить умовам цього договору. По-третє, отримання рахунку щодо сплати щомісячних платежів є обов'язком ОСОБА_2, який вона повинна виконувати відповідно до умов та у терміни, встановлені кредитним договором, і надсилання такого рахунку є правом позикодавця, а твердження про зворотне не відповідає дійсним обставинам справи. По-четверте, позичальником долучено до зустрічної позовної заяви копії квитанції щодо сплати коштів у розмірі 5024,97 та 5260,80 грн., що повністю відповідає розмірам щомісячних платежів за січень та лютий 2014 року, тому вказане підтверджує той факт, що ОСОБА_2 було відомо про розмір щомісячних платежів у повернення кредиту, які їй виставлялися позикодавцем і які їй необхідно було сплатити, а наведені нею твердження в зустрічній позовній заяві свідомо спрямовані на введення суду в оману. По-п'яте, у ОСОБА_2 існує заборгованість перед ТОВ "Порше Мобіліті" за несплаченими щомісячними платежами за кредитним договором на загальну суму 5773,24 грн. відповідно до рахунку №00161589 від 03.03.2014 року, до того ж, залишок неповернутої нею суми кредиту станом на цей час становить еквівалент в гривні 1191,05 доларів США, що на дату подання уточненої позовної заяви з врахуванням обмінного діючого курсу становить 30334,61 грн. Окрім того, у ОСОБА_2 існує й інша заборгованість через порушення нею умов кредитного договору, яка розрахована позикодавцем в уточненій позовній заяві. Вказана заборгованість позичальника ОСОБА_2 через неналежне виконання нею умов кредитного договору підтверджується поданими кредитодавцем - ТОВ "Порше Мобіліті", розрахунками, належними та допустимими доказами, які долучені до позовної заяви, а твердження ОСОБА_2 про зворотне - не відповідає дійсним обставинам справи. З огляду на це вимога ОСОБА_2 за зустрічним позовом про стягнення з ТОВ "Порше Мобіліті" надлишково сплачених коштів у розмірі 26682,84 грн. є абсолютно безпідставною.

Перевіривши надані суду документи, з'ясувавши правові позиції сторін в судовому процесі, суд дійшов висновку, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" слід відмовити повністю в позові до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом його реалізації на публічних торгах відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" відповідно до Кредитного договору № 50000344 від 06.05.2010 року на загальну суму 156378,12 грн. При цьому зустрічний позов ОСОБА_2 слід задовольнити частково та визнати Кредитний договір №50000344 від 06.05.2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" та ОСОБА_2, виконаним, а в іншій частині вимог за зустрічним позовом слід відмовити.

Ухвалюючи рішення суд виходив з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно частини третьої цієї статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно частини четвертої цієї статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 213 ЦПК України суд повинен виконати всі вимоги цивільного судочинства та вирішити справу згідно із законом, а також ухвалити рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд вважає встановленими на підставі належних і допустимих доказів такі обставини, що мають значення для справи.

ОСОБА_2 06 травня 2010 року згідно договору купівлі-продажу №309391 від 06.05.2010 року придбала у продавця (дилера) - ТОВ "Автоцентр-Україна", автомобіль марки VOLKSWAGEN (модель Passat, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2010, сірого кольору) за ціною, яка є еквівалентною 35000,00 доларів США, сплативши власні кошти в розмірі 35% від вартості автомобіля, тобто грошові кошти в національній валюті, які є еквівалентом 12500,00 доларів США, а також за рахунок кредитних коштів від ТОВ "Порше Мобіліті" в сумі 180521, 25 грн., що складає еквівалент 22750,00 доларів США по курсу ПАТ "КІБ Креді ОСОБА_3" - 7,9350 грн./дол. США (а.с.15, 22-23, 24, 25-30 т. 1, 122, 123-124, 129-134, 135, 140, 146-151 т.2).

Сторонами визнано та не оспорюється той факт, що між ними виникли кредитні правові відносини на підставі укладеного 06.05.2010 року кредитного договору №50000344 (а.с.15 т.1, 122, 140 т.1) з сумою кредиту 180521,25 грн. під 12,50% річних на 48 місяців з погашенням згідно Графіку погашення кредиту. За цим Графіком погашення кредиту перший платіж підлягав сплаті позичальником до 15.06.2010 року (4798,22 грн., що є еквівалентом 604,69 доларів США по курсу ПАТ "КІБ Креді ОСОБА_3" - 7,9350 грн./дол. США, в тому числі: погашення суми кредиту - 2917,78 та проценти за користування кредитом - 1880,44 грн.), а останній платіж - до 15.05.2014 року (4798,22 грн., що є еквівалентом 604,69 доларів США по курсу ПАТ "КІБ Креді ОСОБА_3" - 7,9350 грн./дол. США, в тому числі: погашення суми кредиту - 4751,24 та проценти за користування кредитом - 46,98 грн.). Загальна сума платежу за розрахунковий період, яка підлягала сплаті позичальником на користь ТОВ "Порше Мобіліті", склала 230314,33 грн. (а.с. 22-23 т.1, 123-124 т.2).

07.05.2010 року між сторонами був нотаріально посвідчений Договір застави транспортного засобу №50000344, за яким придбаний позичальником автомобіль став предметом застави з метою забезпечення виконання взятих на себе позичальником зобов'язань за кредитним договором №500003444 від 06.05.2010 року (а.с.25-30 т.1, 129-134, 146-151 т.2).

Сторонами визнано, що на користь ТОВ "Порше Мобіліті" отримано від ОСОБА_2 в межах відносин, що витікають із кредитного договору 279572,12 грн., з них у рахунок відшкодування страхових платежів - 27744,20 грн..

Кошти від ОСОБА_2 позикодавцем були отримані: 14.06.2010; 15.07.2010; 10.08.2010; 17.08.2010; 06.09.2010; 15.09.2010; 07.10.2010; 22.10.2010; 08.11.2010; 29.11.2010; 07.12.2010; 27.12.2010; 02.03.2011; 22.03.2011; 27.04.2011; 14.06.2011; 25.07.2011; 16.08.2011; 20.09.2011; 14.10.2011; 30.11.2011; 29.12.2011; 20.02.2012; 28.02.2012; 02.03.2012; 04.05.2012; 19.06.2012; 02.08.2012; 15.08.2012; 16.10.2012; 31.10.2012; 01.11.2012; 20.11.2012; 24.01.2013; 04.02.2013; 10.04.2013; 29.05.2013; 14.06.2013; 31.07.2013; 02.09.2013; 14.10.2013; 18.12.2013; 14.01.2014 26.02.2014; 08.10.2014; 09.12.2014 (а.с. 3-7 т. 3).

Важливими для вирішення цивільно-правового спору є наступні положення кредитного договору.

Так, згідно кредитного договору № 50000344 від 06.05.2010 року "... усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування. Договір: Договір між сторонами та за участю Поручителя складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані Сторонами та Поручителем у відношенні Кредиту" (а.с. 15 т.1).

Згідно "Загальних Умов Кредитування (додатку до Кредитного Договору №50000344 від 06.05.2010 року)" Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", юридична особа, що належним чином уповноважена надавати фінансові послуги відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 2 липня 2009 року (реєстраційний номер 16102366), виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, в особі ОСОБА_7 Павловича, який діє відповідно до статуту, та ОСОБА_2, с. Салівка, Царичанський р-н, Дніпропетровська обл., Жовтневий пр., буд. 12, уклали ці Загальні умови кредитування, які є невід'ємною частиною Кредитного договору між Сторонами" (а.с. 16-20 т.1, 141-145 т.2).

Згідно статті 1.3 Загальних умов кредитування сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

Пунктом 1.3.1 статті 1.3 Загальних умов кредитування "розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення Кредиту, визначено у гривні на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення Кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього Договору. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний Компанією, збільшиться більше, ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником".

У пункті 1.3.2 статті 1.3 цих Умов зазначається, що у часткову зміну зазначених вище положень цього пункту компанія матиме право вимагати, щоб платежі у погашення кредиту були розраховані за обмінним курсом (про який було повідомлено банком за 2 (два) дні до дати виставлення рахунку) іншого банку (національного Банку України або іншого українського комерційного банку) замість обмінного курсу банку, вказаного вище. Далі вказується, що сторони погоджуються, що така вимога може бути поставлена на власний розсуд компанією і без обмежень щодо кількості таких вимог на протязі дії кредитного договору, і для цього не вимагається згода позичальника. Компанія повинна повідомити позичальника про свій намір щодо зміни обмінного курсу за 7 (сім) робочих днів до дати відповідного платежу, який має бути сплачений позичальником. Новий обмінний курс, про який повідомить компанія, в подальшому буде застосовуватися до усіх наступних платежів, які підлягають сплаті позичальником до того моменту, коли компанія повідомить про інше у такому порядку. У випадку зміни обмінного курсу згідно з цим пунктом, усі інші умови Загальних умов кредитування повинні у рівній мірі застосовуватись до нового обмінного курсу. Відповідно до пункту 1.3.3 статті 1.3 Загальних умов кредитування у разі несплати позичальником платежів за новим обмінним курсом компанія матиме право застосувати положення статті 3 цих Загальних умов кредитування.

Судом встановлено, що ні на адресу реєстрації місця постійного проживання ОСОБА_2 (село Салівка Царичанського району Дніпропетровської області), ні на її адресу проживання в м. Дніпропетровську (м. Дніпропетровськ, пр. Пушкіна, 29), які були зазначені в ОСОБА_4 фізичної особи про особисті дані (а.с.108-109 т.2) та підтверджуються паспортними даними (а.с.110-112 т.2) кредитодавцем не надсилалися виставлені рахунки по щомісячним платежам у гривні, не надсилалися рахунки про сплату різниці, яка виникала внаслідок збільшення обмінного курсу більше ніж на 2%, так само як не надсилалися повідомлення кредитодавця про свій намір щодо зміни курсу за сім робочих днів до дати здійснення відповідних платежів.

Як засвідчують документи, надані суду зі сторони ТОВ "Порше Мобіліті", виставлені рахунки надсилалися на адресу: смт. Царичанка Дніпропетровської області, пр. Жовтневий, буд. 12 ( а.с. 33, 34-51 т.1, а.с.12 -57, 97-178, 186, 194, 196, 201, т.3), до якої ОСОБА_2 жодного стосунку не має.

З цього суд дійшов висновку, що в силу вимог частини четвертої статті 612 ЦК України прострочення боржника (позичальника) ОСОБА_2 за кредитним договором №50000344 від 06.05.2010 року не настало, оскільки зобов'язання за виставленими рахунками не могли бути виконані внаслідок прострочення кредитора (ТОВ "Порше Мобіліті") через надсилання відповідних вимог боржникові на адресу, до якої останній не має жодного стосунку. Крім того, згідно частини другої статті 613 Цивільного кодексу України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

З огляду на встановлені судом факти прострочення кредитора, суд дійшов переконання, що всі грошові зобов'язання ОСОБА_2 в силу статті 599 ЦК України слід вважати припиненими виконанням, проведеним належними чином, оскільки станом на 09.12.2014 року кредитор (ТОВ "Порше Мобіліті") прийняв від боржника ОСОБА_2 запропоновані нею грошові платежі як належне виконання зобов'язань за кредитним договором, при цьому не відмовився прийняти таке виконання і не вдався до застосування правових наслідків, передбачених ст.ст. 611, 651 ЦК України.

Вимога ТОВ "Порше Мобіліті" від 04.03.2014 року щодо дострокового повернення невиплаченої суми кредиту (а.с. 31 т. 1) була направлена засобами поштового зв'язку на адресу: смт. Царичанка Дніпропетровської області, пр. Жовтневий, буд. 12, до якої ОСОБА_2 не мала і не має жодного стосунку, а тому суд вважає, що кредитор не вчинив дій, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, у зв'язку з чим виконання зобов'язання, пов'язане і з такою вимогою, слід вважати відстроченим на час прострочення кредитора.

З цього витікає, що, сплативши на рахунки ТОВ "Порше Мобіліті" до 09.12.2014 року (включно) грошові кошти в сумі 279572,12 грн., ОСОБА_2 вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язань, які витікають з кредитного договору, укладеного між позивачем і відповідачем 06.05.2010 року, і виконала його в частині взятих на себе зобов'язань.

Тому суд дійшов висновку, що зустрічний позов ОСОБА_2 до ТОВ "Порше Мобіліті" в частині визнання Кредитного договору №50000344 від 06.05.2010 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" та ОСОБА_2, виконаним, підлягає задоволенню.

За таких обставин суд дійшов переконання, що ТОВ "Порше Мобіліті", як заставодержатель, не набув права звернення стягнення на предмет застави у розумінні частини другої статті 590 ЦК України, оскільки грошові зобов'язання були виконані позичальником належним чином в межах часу прострочення кредитора, як про те йдеться в статті 613 ЦК України, а тому в задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб.см, рік випуску 2010, сірого кольору, згідно Договору застави транспортного засобу №50000344 від 07.05.2010 р., шляхом його реалізації на публічних торгах відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 (місце реєстрації: пр. Жовтневий, буд. 12, смт. Царичанка, Царичанський р-н, Дніпропетровська обл., 51100, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_2) перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (Місцезнаходження: проспект Павла Тичини, 1В, офіс "В", Україна, 02152, ідентифікаційний код 36422974, п/р 6000, філія "КІБ" ПАТ "Креді ОСОБА_3", м. Київ, МФО 300379) відповідно до Кредитного договору № 50000344 від 06.05.2010 р. на загальну суму 156378,12 грн., слід відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні зустрічної позовної вимоги про стягнення з ТОВ "Порше Мобіліті" на її користь у рахунок повернення безпідставно набутого майна надлишково сплачених нею грошових коштів у розмірі 26682,84 грн., суд, не вирішуючи питання щодо правильності обрахунку розміру такої грошової суми, виходив з того, що договірний характер спірних правовідносин між сторонами виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Зокрема, загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого);

3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212

ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Як свідчить аналіз матерiалiв справи, ТОВ "Порше Мобіліті" набуло майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, з метою прийняття належного виконання позичальником своїх зобов'язань.

За таких обставин, враховуючи, що доказів визнання укладеного правочину недійсним або його розірвання не надано, суд дійшов висновку про безпідставність посилань ОСОБА_2 на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України.

Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, які застосовуються до окремих видів домовленостей, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилалася ОСОБА_2 як на підставу позовних вимог.

Таким чином, договірний характер правовідносин, які склалися між сторонами, виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України.

Таке рішення узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 02 жовтня 2013 року в справі №6-88цс13.

На виконання вимог статті 88 ЦПК України та врахувавши залишення первісного позову без задоволення, а також часткове задоволення зустрічного позову про захист прав споживача, суд дійшов висновку, що слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 11, 30, 60, 61, 88, 208-209, 213-215 ЦПК УКраїни, суд

ВИРІШИВ:

Товариству з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" відмовити повністю в позові до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2010, сірого кольору, згідно Договору застави транспортного засобу №50000344 від 07.05.2010 р., шляхом його реалізації на публічних торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 (місце реєстрації: пр. Жовтневий, буд. 12, смт. Царичанка, Царичанський р-н, Дніпропетровська обл., 51100, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків: НОМЕР_2) перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (Місцезнаходження: проспект Павла Тичини, 1В, офіс "В", Україна, 02152, ідентифікаційний код 36422974, п/р 6000, філія "КІБ" ПАТ "Креді ОСОБА_3", м. Київ, МФО 300379) відповідно до Кредитного договору № 50000344 від 06.05.2010 р. на загальну суму 156378,12 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати Кредитний договір №50000344 від 06.05.2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" та ОСОБА_2, виконаним.

В іншій частині вимог за зустрічним позовом відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (і.к. за ЄДРПОУ - 36422974) в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Царичанський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Царичанського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_8