АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 та просив розірвати Договір № AQ-2649L, укладений 19.03.2015 між сторонами, стягнути з ФОП ОСОБА_2 суму в розмірі 6 600 грн. сплачену за умовами зазначеного договору та 2 000 грн. завданої моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.07.2016 в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що при вирішенні справи по суті суд першої інстанції не врахував, що вікна, які були поставлені йому відповідачем за договором не відповідали вимогам захисту від прямих сонячних променів та були надані позивачу у занедбаному стані. Зазначив, що відповідач не надавав паспорт у комплекті з виробом.

Справа № 756/9861/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11863/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Богдан О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив фактично з того, що позивач не довів, що його право як споживача було порушено та не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності продукту його запиту.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 19.03.2015 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір № АQ-2649L, згідно якого відповідач (виконавець) зобов'язується організувати роботи по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця, а позивач зобов'язується оплатити і прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов цього Договору (а. с. 7). Вартість виробів згідно пункту 2.1. договору складає 6 600 грн. Пунктом 1.3. даного договору визначено, що якість виробів, які поставляються за договором повинна відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для даного виду виробів. 03.04.2015 відповідач передав віконні ПВХ конструкції позивачу які були установлені. ОСОБА_1, вважаючи, що установлені віконні ПВХ конструкції не є енергозберігаючими та теплостійкими, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК Українипередбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що між 19.03.2015 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір № АQ-2649L, згідно якого відповідач (виконавець) зобов'язується організувати роботи по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця, а позивач зобов'язується оплатити і прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов цього Договору (а. с. 7). 03.04.2015 ОСОБА_1 був підписаний Акт-виконаних робіт, у якому вказано, що він як замовник не має ніяких претензій по якості монтажу, та що конструкція встановлена якісно (а. с. 42).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Підписуючи договір ОСОБА_1 погодився із всіма його умовами та віконні ПВХ конструкції позивачу були установлені, які останній прийняв відповідно до Акту-виконаних робіт.

Крім того, матеріали справи містять данні, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач заявив клопотання про проведення судової експертизи щодо якості вказаних вікон. Таке клопотання було задоволено судом першої інстанції. Разом з тим, така експертиза не була проведена під час слухання справи, оскільки позивач відмовився сплачувати кошти на її проведення .

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції позивачу додатково були роз'яснені положення ст. 10 ЦПК України, в тому числі право на проведення відповідної судової експертизи по справі для доведення його позовних вимог, але останній відмовився заявляти таке клопотання.

Крім того, укладений між сторонами договір не містить вимоги щодо того, що вікно повинно бути енергозберігаючим та теплостійким.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За відсутності винних дій відповідача, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене та те, що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що відсутність порушення прав позивача як споживача та доказів щодо невідповідності продукту його запиту, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмовив задоволенні позовних вимог правильними.

Доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи позовної заяви, суд першої інстанції зробив по ним висновки, з якими погоджується і колегія суддів, в зв'язку з чим вони не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк