РІШЕННЯ

Іменем України

справа 611/630/16- ц

н/п 2/611/304/16

3 серпня 2016 року Барвінківський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Черниха Є.А.

секретаря Левченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Барвінкове Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гаврилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне.

9 вересня 2005 року помер її батько ОСОБА_2.

На час смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6.9864 гектарів, яка надавалася для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гаврилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, яка надавалася померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 699181.

При зверненні позивачки до приватного нотаріуса Барвінківського районного нотаріального округу Харківської області з питань прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, позивачці було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючого документу.

В цьому зв?язку, позивачка звернувшись до суду з позовом, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вказану земельну ділянку.

Позивачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, просила позов задовольнити.

Гаврилівська сільська рада Барвінківського району Харківської області, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду представника не направили.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені.

При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обовязки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Згідно з викладеним у позовній заяві обставинами 9 вересня 2005 року помер батько позивачки - ОСОБА_2.

На час смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6.9864 гектарів, яка надавалася для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гаврилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, яка надавалася померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 699181.

Згідно консультації роз?яснення приватного нотаріуса Барвінківського районного нотаріального округу Харківської області при зверненні ОСОБА_1 з питань прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з причин відсутності правовстановлюючого документу (а.с. 12).

Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народилася 28.06.1980 року, її батьком вказано ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про одруження, ОСОБА_3 05ю12.2000 року одружилася з ОСОБА_4 і змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 помер 9 вересня 2005 року (а.с. 9).

Згідно з листа управління держкомзему у Барвінківському районі Харківської області від 01.09.2011 року, на ім?я ОСОБА_2 видавався державний акт на право приватної власності на землю площею 6.9864 га., розташований на території Гаврилівської сільської ради Барваінківського району Харківської області (а.с. 15).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за законом, з метою прийняття спадщини у встановлений законом строк звернувся до державного нотаріуса ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини на майно, що залишилось після сестри, яке вона приймає.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вони є доведеними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 316, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 74,88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Гаврилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 6.9864 га., розташовану на території Гаврилівської сільської ради Барваінківського району Харківської області, яка належала ОСОБА_2, який помер 9 вересня 2005 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його оголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.А. Черних