Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.06.2007 року між її чоловіком ОСОБА_2 та АКБ СР "УКРСОЦБАНК" було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/158-7. Відповідно до умов зазначеного договору кредитор зобов"язується надати позичальнику гроші кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строкової платності та цільового характеру використання. Відповідно до п.п. 1.1.1. договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 11% річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеному цим договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 270 000,00 доларів США, та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 03.06.2022 року на умовах, визначених цим договором. Кредит надається позичальнику на споживчі цілі з встановленням іпотеки.

В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов"язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій 04.06.2007 року між АКБ СР "УКРСОЦБАНК", ОСОБА_2 та нею було укладено договір поруки, за умовами якого вона як поручитель зобов"язується перед кредитором відповідати за виконанням позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, в розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 07.1/158-7, укладеним між кредитором та позичальником 04.06.2007 року.

Відповідно до ст.3 зазначеного договору поручитель зобов"язаний протягом одного робочого дня від дати отримання повідомлення кредитора про невиконання позичальником зобов"язань, забезпечених порукою, виконати відповідне зобов"язання шляхом перерахування на рахунок кредитора № НОМЕР_1 в Дніпропетровській обласній філії АКБ "УКРСОЦБАНК" суми невиконаного позичальником зобов"язання, але в межах суми, визначеної умовами договору. У випадку невиконання позичальником та поручителем зобов"язань, забезпечених порукою, відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке згідно з чинним законодавством України може бути звернено стягнення.

Відповідно до п.п.3.3.1. договору поруки кредитор зобов"язаний протягом п"яти робочих днів від дати невиконання позичальником зобов"язань, забезпечених порукою, повідомити про це поручителя з наданням інформації щодо обсягів виконаного позичальником зобов"язання та невиконаного зобов"язання. Відповідно до п.п.4.4. договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/158-7 від 04.06.2007 року у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов"язків, визначених п.п.3.3.2.-3.3.7., 3.3.14-3.3.19 цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов"язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний термін використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Позивач посилається на те, що відповідач 01.10.2010 року звернувся до боржника з листом № 04-06/96-6155, в якому зазначив, що в зв"язку з невиконанням обов"язків, визначених п. 3.3.8. Договору кредиту № 07.1/158-7 від 04.06.2007 року більш ніж 90 днів, строк користування кредитом відповідно п. 4.4. вважається таким, що сплив. Крім того, в листі зазначено, що боржнику необхідно погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за користування та штрафні санкції. Станом на 01.10.2010 року заборгованість існує, а саме: заборгованість за кредитом - 197 964,54 доларів США, заборгованість за відсотками 17 112,53 доларів США, пеня 9752,78 грн. Отже, 01.10.2010 року боржнику була направлена вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту і пов"язаних із ним платежів, яка була отримана ним 04.10.2010 року. Також, 01.10.2010 року їй як поручителю відповідачем була направлена претензія щодо виконання забезпечених порукою зобов"язань, яка була отримана нею 04.10.2010 року. Згідно інформації, викладеній в претензії, прострочена заборгованість утворилася станом на 01.10.2010 року, що означає: при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня відповідачу стає відомо про порушення його права у зв"язку з чим починається відлік шестимісячного строку, який сторони повинні встановити в договорі для пред"явлення вимоги до поручителя та звернення до суду.

Позивач зазначає, що, виходячи з положень ч.4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобов"язання за договором повинно бути пред"явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов"язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов"язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Отже, строк дії поруки в договорі поруки від 04.06.2007 року не зазначено, тому умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх кредитних зобов"язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин порука на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного кредитного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов"язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. Отже, застосоване в ч.4 ст. 559 ЦК України поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов"язання. Відповідно, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання або одного року від дня укладання договору поруки, якщо строк основного зобов"язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Проте, відповідач і до цього часу не пред"явив відповідного позову до поручителя.

Посилаючись на зазначене, позивач просить у позові визнати договір поруки від 04.06.2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , таким, що припинив свою дію.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові, та просили їх задовольнити. В дане судове засідання позивач з представником не з"явилися, про дату та час його проведення повідомлені належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справу у відсутності позивача та її представника.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність. В дане судове засідання представник відповідача не з"явився, про дату та час його проведення повідомлений належним чином.

В судове засідання третя особа не з"явився, про дату та час його проведення повідомлявся належним чином.

Вислухавши позивача, представників позивача та выдповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні,04.06.2007 року між ОСОБА_2 та АКБ СР "УКРСОЦБАНК",правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (надалі банк), яке залучено до участі у справі за клопотанням позивача в якості належного відповідача, було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/158-7.

Відповідно до п.1.1. умов зазначеного договору кредитор зобов"язується надати позичальнику гроші кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строкової платності та цільового характеру використання. Відповідно до п.п. 1.1.1. договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 11,00% річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеному цим договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 270 000,00 доларів США, та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 03.06.2022 року на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.2. договору кредит надається позичальнику на споживчі цілі з встановленням іпотеки.

Відповідно до п.1.3. договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов"язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги кредитор укладає: п.1.3.1. договору - в день укладення цього договору - з майновим поручителем ОСОБА_1 іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_1 передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення в автогаражному комплексі поз. 47, 48 (літ. А-8), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; п.1.3.2. договору: в день укладення цього договору з поручителем ОСОБА_1 - договір поруки, за умовами якого поручитель зобов"язується у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов"язань за цим договором.

04.06.2007 року між АКБ СР "УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", ОСОБА_2 та позивачем у даній справі ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за п.1.1. якого ОСОБА_1 як поручитель зобов"язується перед кредитором відповідати за виконанням позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 07.1/158-7, укладеним між кредитором та позичальником 04.06.2007 року.

Відповідно до ст.3 зазначеного договору поручитель зобов"язаний протягом одного робочого дня від дати отримання повідомлення кредитора про невиконання позичальником зобов"язань, забезпечених порукою, виконати відповідне зобов"язання шляхом перерахування на рахунок кредитора № НОМЕР_1 в Дніпропетровській обласній філії АКБ "УКРСОЦБАНК" суми невиконаного позичальником зобов"язання, але в межах суми, визначеної умовами договору; у випадку невиконання позичальником та поручителем зобов"язань, забезпечених порукою, відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке згідно з чинним законодавством України може бути звернено стягнення.

Відповідно до п.п.3.3.1. договору поруки кредитор зобов"язаний протягом п"яти робочих днів від дати невиконання позичальником зобов"язань, забезпечених порукою, повідомити про це поручителя з наданням інформації щодо обсягів виконаного позичальником зобов"язання та невиконаного зобов"язання.

Відповідно до п.п.4.4. договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/158-7 від 04.06.2007 року у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов"язків, визначених п.п.3.3.2.-3.3.7., 3.3.14-3.3.19 цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов"язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний термін використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

У відповідності до ч.1. ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями п.2, 6, 7 ч.2. ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, якими є, зокрема, визнання правочину недійсним, зміна правовідношення, припинення правовідношення.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч. 3, 4, 5 цієї ж статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язаннямає виконуватися належним чином відповідно до умов договорута вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаївділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явив вимоги до поручителя.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Встановлено, що банк звернувся до боржника ОСОБА_2 з листом від 01.10.2010 року № 04-06/96-6155, в якому зазначив, що в зв"язку з невиконанням ним обов"язків, визначених п. 3.3.8. Договору кредиту № 07.1/158-7 від 04.06.2007 року більш ніж 90 днів, строк користування кредитом відповідно п. 4.4. вважається таким, що сплив; йому необхідно погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за користування та штрафні санкції та повідомлено про те, що станом на 01.10.2010 року заборгованість існує, а саме: заборгованість за кредитом - 197 964,54 доларів США, заборгованість за відсотками 17 112,53 доларів США, пеня 9752,78 грн.

Таким чином, 01.10.2010 року боржнику була направлена вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту і пов"язаних із ним платежів, яка була отримана ним 04.10.2010 року.

Також, 01.10.2010 року позивачці як поручителю за кредитним договором банком була направлена Претензія щодо виконання забезпечених порукою зобов"язань за №04-06/96-6156, яка була отримана нею 04.10.2010 року. В претензії позивачка повідомлялася про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 та її як солідарного боржника відповідно п. 3.1.2. договору поруки та ст. 554 ЦК перед банком у вищенаведеному розмірі та їй пропонувалося добровільно сплатити всю суму боргу за кредитом разом з заборгованістю за відсотками і пеню та про можливість у разі несплати переходу банку до процедури примусового стягнення з неї вказаної суми заборгованості. Вимоги вказаних листа та претензії виконані не були. Отже, із вказаного часу, при відсутності платежу боржника та поручителя в зазначений строк з наступного дня відповідачу стало відомо про порушення його права, у зв"язку з чим розпочався відлік шестимісячного строку, який сторони повинні встановити в договорі для пред"явлення вимоги до поручителя та звернення до суду.

Таким чином, вимогу до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобов"язання за договором повинно бути пред"явлено банком у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов"язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов"язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Як вбачається з договору поруки від 04.06.2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , строк дії поруки в ньому не зазначено.

Відповідно до ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов"язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має неминуче настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов"язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх кредитних зобов"язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин порука на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного кредитного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя.

Тобто, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов"язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя.

Таким чином, пред"явивши вимоги до позичальника та до поручителя від 01.10.2010 року про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати заборгованості за відсотками та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов"язання і був зобов"язаний пред"явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Вказане відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у справі № 6-190цс14 від 21.01.2015 року.

Натомість в судовому засіданні встановлено, що після пред"явлення вищезазначеної вимоги до поручителя про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати заборгованості за відсотками та пені, кредитором - відповідачем у справі позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від зазначеної у вимогах дати, не подано, не поданий такий позов і на час розгляду даної справи. Будь-яких доказів в спростування зазначеного відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню і в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України договір поруки від 04.06.2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , підлягає визнанню таким, що припинив свою дію.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати договір поруки від 04.06.2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , таким, що припинив свою дію.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по справі - сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О.Кудрявцева