УХВАЛА іменем україни
06 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

ІваненкоЮ.Г., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_3, про поділ майна спільної часткової власності, встановлення меж, визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання права на приватизацію без дозволу співкористувача,

за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 03 вересня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

11 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2001 року ОСОБА_5 та неповнолітньому ОСОБА_4 належить в рівних частках 11/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1. Інші 9/20 частини будинку належать ОСОБА_6 Будинок розташований на земельній ділянці площею 531 кв. м.

Між співвласниками склався порядок володіння та користування житловим будинком і господарськими будівлями і спорудами, оскільки фактично житловий будинок розділений на дві окремі квартири. З даного приводу у них не виникає ніяких спорів.

Бажаючи реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, 14 червня 2013 року позивачі подали до Черкаської міської ради заяву про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою для отримання у приватну власність земельної ділянки площею 0,0292 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Листом від 04 липня 2013 року № 4492-3 позивачам був наданий дозвіл на замовлення в землевпорядній організації розробки технічної документації із землеустрою для приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Для підготовки документів позивачі звернулась до Черкаського земельно-кадастрового центру, де спеціалістами була виконана топографічна зйомка вказаної земельної ділянки для узгодження її меж між суміжними землекористувачами.

Згідно з обмірами фактична площа земельної ділянки складає 0,0562 га, на частку позивачів припадає 309 кв. м земельної ділянки. Відповідач ОСОБА_6 не бажає підписувати акти визначення і погодження меж, чим перешкоджає позивачам отримати державний акт про право власності на землю.

Посилаючись на викладене, уточнивши позовні вимоги, позивачі просили визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1, між співвласниками будинку: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно з варіантом 2 висновку судової земельно-технічної експертизи від 28 січня 2015 року № 20/СЕ-14.

11 червня 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_3, про поділ майна спільної часткової власності, встановлення меж та порядку користування земельною ділянкою та визнання права на приватизацію без дозволу співкористувача, обґрунтовуючи свій позов тим, що вона є власником 9/20 частини будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 червня 1977 року, що розміщується на земельній ділянці площею 0,560 га. Інші 11/20 частини будинку належать ОСОБА_5 та ОСОБА_4

ОСОБА_6 зазначала, що поділ спільної власності та визначення порядку володіння і користування спільним майном між нею та відповідачами не проводилися, проте такий поділ став для неї нагальним, оскільки остання має намір приватизувати свою частину земельної ділянки, проте не може цього зробити через те, що межі не визначені в натурі, а відповідачі у добровільному порядку здійснити такий поділ та підписати акт погодження меж відмовляються.

Відповідно до попереднього плану поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1, виконаного ПП «Геотоп-Сервіс», загальна площа ділянки становить 0,056 га, а за встановленим із її попереднім співвласником фактичним порядком користування вона користується земельною ділянкою площею 0,0288 га (зелений колір на плані).

За таких обставин ОСОБА_6 просила встановити межу та визначити порядок користування між її земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, належною ОСОБА_5 та ОСОБА_4, по лінії між точками 1-16 відповідно до плану поділу земельної ділянки в м. Черкаси по АДРЕСА_1, виконаному ПП «Геотоп-Сервіс» в 2014 році, та визнати за нею право на приватизацію її частини земельної ділянки без дозволу співвласників.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03 вересня 2015 року, позов ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено. Позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Установлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до варіанта № 2 висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 28 січня 2015 року № 20/СЕ-14, а саме: виділено земельну ділянку в окреме користування ОСОБА_4, ОСОБА_5 (жовта коса штриховка на схемі) площею 308 кв. м; виділено земельну ділянку в окреме користування ОСОБА_6 (зелена вертикальна штриховка на схемі) площею 252 кв. м.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить зазначені судові рішення скасувати в частині визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до варіанта 2 висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 28 січня 2015 року № 20/СЕ-14 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 та встановлюючи порядок користування земельною ділянкою згідно з варіантом 2 висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 28 січня 2015 року № 20/СЕ-14, суд першої інстанції вважав, що такий варіант буде максимально відповідати інтересам сторін, площі земельних ділянок, які передаються в окреме користування, відповідає часткам співвласників у праві власності на будинок та господарські будівлі та споруди, без врахування самочинної прибудови та без встановлення спільного користування (роздільне користування).

Відхиляючи варіант 6 висновку експерта, запропонований ОСОБА_6, судом ураховано, що вказаним варіантом передбачена ділянка спільного користування площею 20 кв. м та даний порядок буде позбавляти права користування позивачів ОСОБА_5 земельною ділянкою площею 26 кв. м.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, зазначав, що ОСОБА_6 в апеляційній скарзі оскаржує визначений судом варіант 2 поділу земельної ділянки, вказуючи, що таким варіантом передбачено звуження вдвічі проходу шириною близько 2,5 м, а плодово-ягідні насадження (розташовані за об'єктом нерухомості літ. «Г») ОСОБА_6 та віднесені до користування ОСОБА_5 за варіантом розподілу 2 мають бути знищені, оскільки відсутній інший прохід по земельній ділянці, крім того, де розташовані насадження.

При цьому ОСОБА_6 не вказувала в апеляційній скарзі вид, кількість та вік плодово-ягідних насаджень, у зв'язку із чим не можна вирішити питання про грошову компенсацію їх вартості.

У свою чергу саме варіант 6 судової експертизи передбачає, що земельна ділянка, на якій розташовані плодово-ягідні насадження, перебуватиме в спільному користуванні та ОСОБА_6 матиме вільний доступ та прохід по всій земельній ділянці.

Апеляційний суд зазначав, що суд першої інстанції обґрунтовано визначив порядок користування саме за варіантом 2 судової експертизи, оскільки таким варіантом не передбачено можливості спільного користування сторонами земельною ділянкою, що, враховуючи неприязні стосунки між співвласниками, мінімізує виникнення між сторонами спорів та конфліктів щодо її користування.

Запропонований ОСОБА_6 варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою не враховує баланс інтересів кожного із співвласників, тому відхилений судом першої інстанції.

Також апеляційний суд зауважив, що залишення у спільному користуванні частини земельної ділянки шириною 1 м та довжиною 4,6 м, на якій, за словами ОСОБА_6, розташовані плодово-ягідні насадження ОСОБА_6, можуть спровокувати між сторонами додаткові суперечки. Крім того, на земельній ділянці шириною 1 м практично не можуть рости та плодоносити суттєві плодово-ягідні насадження, знищення яких може завдати іншому співвласнику матеріальних збитків.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог про те, що порядок користування необхідно встановити за варіантом 2, оскільки цей варіант найбільш відповідає інтересам сторін та викликає менше незручностей, враховуючи закріплені за сторонами площі земельних ділянок та виходячи з фактично встановленого сторонами порядку користування будинками та земельною ділянкою, розташування будівель та споруд на спірній земельній ділянці, а також оцінивши запропоновані експертом варіанти порядку користування земельною ділянкою.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338 -341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком судів щодо їх оцінки, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк