Провадження № 2/761/1976/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології краси» про стягнення заборгованості по заробітній платі, видачу трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зміну дати звільнення з роботи, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 12 жовтня 2015 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології краси» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі, видачу трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зміну дати звільнення з роботи.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року у справі № 761/35218/14-ц про витребування трудової книжки, Товариство з обмеженою відповідальністю «Технології краси» зобов'язано було повернути Позивачеві трудову книжку. Однак Відповідач зобов'язання, встановлені рішенням суду не виконав, натомість, повернув Позивачеві нову трудову книжку з датою заповнення 01 березня 2013 року, у якій був відсутній її підпис на першій сторінці. Зауважила, що при прийомі на роботу на посаду провідного перукаря-модельєра в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Технології краси», вона надала роботодавцю трудову книжку серії НОМЕР_2, яка велася з 08 січня 2004 року, та перший запис до якої було внесено Інститутом післядипломної освіти працівників сфери побутового обслуговування на підставі диплому серії НОМЕР_3 від 28 червня 2002 року. Зазначила, що строк затримки видачі їй заробітної плати за липень 2014 року та трудової книжки, оформленої належним чином, на день звернення до суду становить 14 місяців і 8 днів. Таким чином, у Відповідача утворилася заборгованість перед Позивачем у розмірі 20 255 грн. 60 коп. Просить суд ухвалити судове рішення, яким зобов'язати Відповідача змінити дату її звільнення з 21 липня 2014 року на день фактичної видачі трудової книжки, оформленої належним чином, зобов'язати Відповідача видати Позивачеві належним чином оформлену трудову книжку серії НОМЕР_2, стягнути із Відповідача на її користь 897 грн. 40 коп. заборгованості із заробітної плати за липень 2014 року та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 19 358 грн. 20 коп. середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, пов'язаного із затриманням розрахунку, а також відшкодувати судові витрати, пов'язані із судовим розглядом справи.

В ході судового розгляду справи, Позивач звернулася до суду із заявою від 13 червня 2016 року про уточнення позовних вимог. Просила суд ухвалити судове рішення, яким зобов'язати Відповідача змінити дату її звільнення з 21 липня 2014 року на день фактичної видачі трудової книжки, оформленої належним чином, зобов'язати Відповідача видати їй належним чином оформлену трудову книжку серії НОМЕР_2, стягнути із Відповідача на її користь 741 грн. 39 коп. заборгованості із заробітної плати за липень 2014 року та 29 268 грн. 11 коп. середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а також відшкодувати судові витрати, пов'язані із судовим розглядом справи

У судовому засіданні, Позивач позов, з підстав зазначених у позовній заяві, підтримала. Просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила суду, що після подання 07 липня 2014 року заяви про звільнення, у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Технології краси» не працювала, оскільки в колективі виникла конфліктна ситуація. Зауважила, що 21 липня 2014 року підписала акт про відмову працівника від отримання трудової книжки, оскільки представником Відповідача було відмовлено їй виплатити заборгованість за два тижні роботи.

Від представника Відповідача надійшло до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони Відповідача. Водночас, у судових засіданнях, що відбулися раніше, представник Відповідача позов не визнала у повному обсязі, у задоволенні позовних вимог просила суд відмовити повністю. Пояснила суду, що при прийнятті Позивача на роботу, остання не надавала трудової книжки, яку тепер просить повернути. Зазначила, що на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року у справі № 761/35218/14-ц про витребування трудової книжки, Відповідачем було повернуто Позивачеві нову трудову книжку із відомостями про роботу лише в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Технології краси». Зауважила, що заробітну плату Позивачеві Відповідач сплачував, користуючись послугами Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», перераховуючи кошти на картковий рахунок у розмірі 250 грн. на місяць.

Суд знаходить можливим розгляд справи за відсутності сторони Відповідача, на підставі наявних у справі доказів, беручи до уваги ту обставину, що Позивач не заперечувала щодо розгляду справи за відсутності сторони Відповідача.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши і оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській чи адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року у справі № 761/35218/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології краси» про витребування трудової книжки, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «Технології краси» відповідно до трудової угоди № 010313 від 01 березня 2013 року на посаді стиліста-перукаря, та наказом від 21 липня 2014 року звільнена із займаної посади за частиною 1 статті 38 Кодексу законів про працю України. При звільненні Позивача із посади, Товариством з обмеженою відповідальністю «Технології краси» не було видано належним чином оформлену трудову книжку, у зв'язку з чим вищезазначеним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Технології краси» зобов'язано повернути Позивачеві оформлену належним чином трудову книжку (а.с. 5, зворот).

Судове рішення набрало законної сили.

Судом встановлено, що на виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року у справі № 761/35218/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології краси» про витребування трудової книжки, Товариством з обмеженою відповідальністю «Технології краси» 01 липня 2015 року було передано ОСОБА_1 трудову книжку, про що свідчать пояснення та підпис на наказі № 26К від 18 липня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного перукаря-модельєра з 21 липня 2014 року згідно з ч.1 ст. 38 КЗпП України (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Технології краси» повернуто ОСОБА_1 трудову книжку серії НОМЕР_4 із записами за номером 1 та 2 про прийняття/звільнення ОСОБА_1 на роботу/з роботи лише в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Технології краси». На першій сторінці вказаної трудової книжки відсутній підпис її власника ОСОБА_1 (а.с. 9).

Позивач зауважує, що при влаштуванні на роботу до Відповідача, нею було надано іншу трудову книжку серії НОМЕР_2 із записами про навчання та попереднє працевлаштування.

Згідно з частинами 1-3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1-3 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_2, вперше заповненої 08 січня 2004 року, яку Позивач просить зобов'язати Відповідача повернути, вбачається, що у вказану трудову книжку внесено відомості про навчання Позивача в Інституті післядипломної освіти працівників сфери побутового обслуговування населення, а також відомості про роботу починаючи з 08 січня 2004 року.

Крім того, копії трудових договорів, укладених до моменту працевлаштування Позивача у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Технології краси», свідчать про трудовий стаж ОСОБА_1 До того ж, за змістом листа фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 25 липня 2016, адресованого за місцем вимоги, ОСОБА_1 дійсно працювала в салоні краси «ІНФОРМАЦІЯ_1» з 10 серпня 2009 року до 01 лютого 2013 року та при звільненні з роботи їй була видана належним чином заповнена трудова книжка серїі НОМЕР_2.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження того, що 01 липня 2015 року Відповідач повернув Позивачеві трудову книжку, яку Позивач при працевлаштуванні не надавала.

З огляду на викладене, позовна вимога щодо зобов'язання Відповідача видати Позивачеві належним чином оформлену трудову книжку саме серії НОМЕР_2 є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом встановлено, що Відповідачем при звільненні Позивача остаточний розрахунок із Позивачем проведений не був.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач зверталася до Відповідача із проханням виплатити їй заробітну плату за липень 2014 року та середній заробіток за період із 21 липня 2014 року до 01 липня 2015 року (а.с. 10, 11).

Згідно з частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до частини 5 статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

За змістом абзацу 3 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Судом встановлено, що Відповідачем не було надано Позивачеві довідку про середню заробітну плату. З копії трудової угоди, укладеної між Позивачем та Відповідачем № 010313 від 01 березня 2013 року, зокрема пункту 3.1., вбачається, що за виконання обов'язків, передбачених цією угодою та за умови відпрацювання 8 годин кожного робочого дня, працівникові виплачується грошова винагорода у порядку та розмірі, встановленому законодавством України, та відповідно до відпрацьованої кількості робочих днів.

З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що Позивача було звільнено із займаної посади з 21 липня 2014 року, за підрахунками Позивача, перевірених судом, із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за періоди з 22 липня 2014 до 31 липня 2014 року та з 01 серпня 2014 року до 20 липня 2016 року у розмірі 29 268 грн. 11 коп., з індексацією відповідно до частини 5 статті 95 Кодексу законів про працю України.

При цьому суд критично оцінює позовну вимог щодо стягнення із Відповідача на користь Позивача заробітної плати за 14 робочих днів у липні 2014 року, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернулася до Відповідача із заявою про звільнення 07 липня 2014 року та як пояснила у судовому засіданні, після звернення із заявою про звільнення у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Технології краси»вона більше не працювала. Крім того, жодного належного та допустимого доказу в цій частині Позивач також суду не надала. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та зміні дати звільнення є такими, що задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України із Відповідача на користь Позивача підлягає присудженню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., а також із Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

А всього із Відповідача користь Позивача підлягає стягненню 29 755 грн. 31 коп.

Крім того, відповідно до статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання в частині щодо присудження виплати заробітної плати у межах платежу за один місяць

З урахуванням викладеного, на підставі статей 116, 117, 235 Кодексу законів про працю України, керуючись статтями 10, 11, 13, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології краси» про стягнення заборгованості по заробітній платі, видачу трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зміну дати звільнення з роботи - з а д о в о л ь н и т и частково.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Технології краси» (Код ) видати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) належним чином оформлену трудову книжку серії НОМЕР_2.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології краси» (Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 29 268 (двадцять дев'ять тисяч двісті шістдесят вісім) гривень 11 коп. (сума зазначена без утримання податку з доходів та інших обов'язкових платежів), з індексацією, та судові витрати, пов'язані із розглядом справи у розмірі 487 грн. 20 коп.

У задоволенні позову в частині щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та зміні дати звільнення з роботи - в і д м о в и т и .

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології краси» (Код ) на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині щодо присудження виплати заробітної плати у межах платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :