Справа № 175/121/16-ц
Провадження № 2/175/31/16
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2016 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Новік Л.М.

за участю секретаря - Радиновського А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договорів купівлі продажу домоволодіння,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договорів купівлі продажу домоволодіння.

Представник позивача ОСОБА_9 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову в якій просили накласти арешт на нерухоме майно, а саме житловий будинок (домоволодіння) № 2 по вулиці Широка в селищі Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровській області та заборонити будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження зазначеного нерухомого майна, у будь-який спосіб, а також на реєстрацію виникнення, переходу, припинення речових прав на зазначене нерухоме майно. Допустити ухвалу про забезпечення позову до негайного виконання. Направити ухвалу про забезпечення позову на виконання до відповідної Реєстраційної служби та відділу державної виконавчої служби для виконання. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що предметом спору, майнові права на яке має позивачка, як є спадкоємець після померлого батька ОСОБА_10, якому на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок (домоволодіння) від 25 січня 2000 року виданого на підставі розпорядження (рішення) виконкому Новоолександрівської сільської Ради від 1999 року за № 128/8, яке було зареєстровано в КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 598 від 25 січня 2000 року належить домоволодіння № 2 по вулиці Широка в селищі Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровській області.

Відповідач 4 на даний час є власником спірного об'єкту нерухомості тому є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду за заявленими позивачем позовними вимогами у випадку відчуження Відповідачем 4 спірного майна на користь третіх осіб.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення з наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При задоволені заяви про забезпечення позову, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Фактично, з можливим відчуженням спірного майна позивач повністю позбавляється можливості відновити свої права; втрачається як такий правовий сенс звернення до суду; порушується гарантований Конституцією України та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року принцип ефективного захисту прав громадян.

Таким чином, суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними із заявленими позовними вимогами та мають бути задоволені, невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_9 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме житловий будинок (домоволодіння) № 2 по вулиці Широка в селищі Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровській області та заборонити будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження зазначеного нерухомого майна, у будь-який спосіб, а також на реєстрацію виникнення, переходу, припинення речових прав на зазначене нерухоме майно.

Копії ухвали для виконання направити відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області та до Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області.

Ухвала виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвалу протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу на ухвалу суду. У разів якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя Л.М. Новік