У Х В А Л А

16 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Романюка Я.М.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року та рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2015 року в справі за позовом комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» до ОСОБА_4 про стягнення боргу; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року, позов КПТМ «Бориспільтепломережа» задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь КПТМ «Бориспільтепломережа» заборгованість за послуги централізованого опалення в розмірі 14 тис. 643 грн. 28 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року залишено без змін.

У липні 2016 року до Верховного Суду України звернулась ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року та рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2015 року посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 525, 526, 626, 629, 638, 642, 651 ЦК України, статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 4 ЖК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення заявниця надала ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, суд касаційної інстанції погодився з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову й стягнення з відповідачки заборгованості з оплати послуг з теплопостачання. При цьому судом встановлено, що квартира використовується відповідачкою як приватним нотаріусом для зайняття нотаріальною діяльністю, тому послуги з теплопостачання не можуть оплачуватись за тарифами для населення. Умовами договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води на гаряче водопостачання, укладеного між сторонами 27 вересня 2010 року, передбачено, що при зміні вартості послуг (тарифів) нові тарифи обов'язкові для обох сторін цього договору з моменту їх введення. Оскільки ОСОБА_4 ухилилась від укладення запропонованого договору на постачання та споживання теплової енергії зі зміненими тарифами, продовжувала сплачувати за надані послуги за тарифами, встановленими для населення, унаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати вартості послуг з централізованого опалення, то така заборгованість підлягає стягненню з боржниці.

У наданій для порівняння ухвалі від 13 січня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволені позову про стягнення з відповідачки, яка використовує жиле приміщення (квартиру) для зайняття нотаріальною діяльністю, заборгованості за надані послуги з теплопостачання. При цьому суд виходив з того, що договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води на гаряче водопостачання, укладений між сторонами 13 липня 2010 року, є чинним, іншого договору щодо надання послуг з теплопостачання між сторонами не існує, умовами чинного договору не передбачено право позивача здійснювати зміну категорії тарифу. Одностороння зміна категорії тарифу, як і одностороння зміна договору в частині розміру плати за надані послуги є порушенням норм цивільного законодавства та умов чинного договору.

Верховний Суд України, усуваючи розбіжності у застосуванні зазначених заявницею норм матеріального права у подібних правовідносинах, у постанові від 26 вересня 2012 року (справа № 6-72цс12) вже сформував правовий висновок, згідно з яким тарифи для оплати послуг з теплопостачання для населення застосовуються для здійснення оплати фізичними особами послуг з теплопостачання в приміщеннях, які використовуються ними для проживання. Послуги з теплопостачання в нежилих приміщеннях, які використовуються приватними нотаріусами для зайняття нотаріальною діяльністю оплачуватися за тарифами для населення не можуть.

Відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-72цс12).

У поданій заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 не навела мотивів, які б давали право суду відступити від правового висновку, викладеного у зазначеній постанові Верховного Суду України.

Крім того, у судовому рішенні, наданому заявницею на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» до ОСОБА_4 про стягнення боргу; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року та рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк

В.М. Сімоненко