Справа № 755/4840/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді Гончарука В.П,

при секретарі Красновій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу державної виконавчої служби Дніпровського управління юстиції у м.Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м.Києві Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна,

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, Відділу державної виконавчої служби Дніпровського управління юстиції у м.Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м.Києві Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна. Просять суд зняти арешт накладений згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції № 280/7 від 28 жовтня 2003 року про арешт майна та оголошення на його відчуження з 132/300(44/100) частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2000 року за позивачем ОСОБА_1 визнано право на спадщину у розмірі 132/300 (44/100) частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Інша частина домоволодіння у розмірі 168/300 (56/100) частини визнана зазначеним вище рішенням на праві спадщини за ОСОБА_2. Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від «26» червня 2002 року, зазначене вище домоволодіння було розподілене між Позивачем та ОСОБА_2 Позивачу було виділено у власність приміщення № 1-7 - 9,90 кв.м - веранду; № 1-6 - 20,2 кв.м. - жилу кімнату; № 1-4 - 11,4 кв.м - жилу кімнату, що становить 47/100 долі власності на дане домоволодіння. ОСОБА_2 було виділено у власність приміщення № 1 - 5,3 кв.м - тамбур; № 1-1-11 кв.м - кухню; № 1-2 - 11 кв.м - жилу кімнату; № 1-3 - 13,8 кв.м - жилу кімнату; № 1-5-7,8 кв.м - коридор, що відповідає 53/100 долі власності на дане домоволодіння. Також, даним рішенням між співвласниками були розподілені господарські споруди та земельна ділянка.

В 2002 році третя особа ОСОБА_2 продала свою частку в даному домоволодінні.

Однак, на підставі виконавчого листа виданого судом, державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції було винесено постанову № 280/7 від «28» жовтня 2003 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Про дане обтяження Позивачу стало відомо «19» лютого 2016 року з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Наталією Михайлівною, згідно з якого державним реєстратором Десятою київською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження, а саме заборона відчуження даного майна.

В зв'язку із цим, Позивач звернувся із письмовою заявою від «24» лютого 2016 року до ВДВС Дніпровського РУЮ з вимогою зняти обтяження, обґрунтовуючи це тим, що заборгованість за згаданим вище рішенням в сумі 1762 грн. 76 коп. була погашена в повному обсязі на користь ОСОБА_2 ще у 2004 році, але як повідомили у ВДВС Дніпровського РУЮ, це архівна справа, яка можливо не зберіглася та було рекомендовано звернутися до суду для зняття арешту з майна. Оскільки виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на належне позивачу майно закінчене, підстав для арешту майна не має, а тому арешт на майно має бути знятий.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Додатково надали пояснення аналогічні викладеним в змісті позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, хоча про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Дніпровського управління юстиції у м.Києві у судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві у судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Головне територіальне управління юстиції у м.Києві Міністерства юстиції України у судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2000 року за позивачем ОСОБА_1 визнано право на спадщину у розмірі 132/300 (44/100) частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Інша частина домоволодіння у розмірі 168/300 (56/100) частини визнана зазначеним вище рішенням на праві спадщини за ОСОБА_2.(а.с. 4-6)

Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від «26» червня 2002 року, зазначене вище домоволодіння було розподілене між Позивачем та ОСОБА_2 Позивачу було виділено у власність приміщення № 1-7 - 9,90 кв.м - веранду; № 1-6 - 20,2 кв.м. - жилу кімнату; № 1-4 - 11,4 кв.м - жилу кімнату, що становить 47/100 долі власності на дане домоволодіння. ОСОБА_2 було виділено у власність приміщення № 1 - 5,3 кв.м - тамбур; № 1-1-11 кв.м - кухню; № 1-2 - 11 кв.м - жилу кімнату; № 1-3 - 13,8 кв.м - жилу кімнату; № 1-5-7,8 кв.м - коридор, що відповідає 53/100 долі власності на дане домоволодіння. Також, даним рішенням між співвласниками були розподілені господарські споруди та земельна ділянка.(а.с.7-8)

Однак, на підставі виконавчого листа виданого судом, державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції було винесено постанову № 280/7 від «28» жовтня 2003 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Про дане обтяження Позивачу стало відомо «19» лютого 2016 року з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Наталією Михайлівною, згідно з якого державним реєстратором Десятою київською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження, а саме заборона відчуження даного майна(а.с. 12-13).

4 листопада 2010 року Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)N 2677-VI Закон України "Про виконавче провадження" викладено в новій редакції.

Згідно ч.1 ст. 60 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно ч.2 ст. 60 зазначеного Закону у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно відповіді відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 03.03.2016 року № 4203, надати інформацію щодо перебування на виконанні виконавчого документу стосовно ОСОБА_1 та накладення арешту у 2003 році відділ не має можливості, у зв'язку із знищенням документації відділом до 2012 року, відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 року. (а.с.15).

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Виходячи з викладеного, оскільки матеріали виконавчого провадження стосовно ОСОБА_1 та постанова державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції № 280/7 від 28 жовтня 2003 року про накладення арешту на 132/300(44/100) частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить останньому на праві приватної власності були знищенні відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 року, тому відсутні підстави для арешту спірного майна.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу державної виконавчої служби Дніпровського управління юстиції у м.Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м.Києві Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна підлягають задоволенню повністю

Керуючись ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 169, 197, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Зняти арешт накладений згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції № 280/7 від 28 жовтня 2003 року про арешт майна та оголошення на його відчуження з 132/300(44/100) частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя