Справа № 450/1197/16-ц Провадження № 2/450/1078/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2016 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -Кукси Д. А.
при секретарі -Рибак Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою ОСОБА_4 зареєстрований 17.05.2008 року Конопницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та в їх обґрунтування покликається на те, що приблизно з осені 2015 року у них з відповідачкою почались конфлікти та непорозуміння в сімейному житті, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З даного часу, хоча зареєстровані за однією адресою, однак проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше перебування у формальному шлюбі буде суперечити його інтересам.

На підставі наведеного позивач просить суд позов задоволити.

В судому засіданні відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги позивача щодо розірвання шлюбу не визнали та заперечила. Свої заперечення мотивує тим, що між ними виникли сімейні непорозуміння, які мають тимчасовий характер, а тому вважає за можливе збереження сім'ї, що буде відповідати інтересам подружжя.

Також, відповідачка ОСОБА_4 звернулась з зустрічним позовом до позивача ОСОБА_3 в якому просить суд поділити спільне майно подружжя, а саме : виділити у її власність 1/2 частину спільного майна подружжя, шляхом виділення частки у праві спільної сумісної власності на літню кухню, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, або ж присудженням грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності; виділити у її власність ? частину автомобіля HYUNDAI TUCSON або ж присудження їй грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності.

Свої вимоги мотивує тим, що з осені 2002 року, ще до укладення шлюбу вона проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_3 в належному йому житловому будинку за адресою : АДРЕСА_1, в подальшому 17.05.2008 року зареєстрували шлюб. За час спільного проживання із чоловіком ОСОБА_3 вона вкладала власні кошти в сімейний бюджет. Під час шлюбу вони будували літню кухню, і вона за свої власні кошти купувала, а також привозила будівельні матеріали, та весь час слідкувала за будівництвом та своїми силами допомагала в побудові літньої кухні. Так, як її чоловік, ОСОБА_3 хворів, в цей час вона сама доглядала за будинком, побудовою літньої кухні, а також за своїм хворіючим чоловіком. Також за час сумісного життя в шлюбі, приблизно в 2008 році, ними було придбано автомобіль HYUNDAI TUCSON.

ОСОБА_4 вказує, що на даний час її чоловік ОСОБА_3 ставить їй перешкоди у користуванні спільним майном, та перешкоджає в можливості проживати в будинку, де вони разом, починаючи з 2002 року, а офіційно, після укладення шлюбу з 2008 року проживають, і де знаходиться все її майно. А тому, у зв'язку із наявністю спору про поділ майна та невизнання її частки у спільному майні подружжя, просить суд захистити її майнові права, шляхом виділення частки у праві спільної сумісної власності на літню кухню та визнати її частку у праві власності на автомобіль HYUNDAI TUCSON або ж присудити грошову компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав та заперечив. Свої заперечення мотивує тим, що з 2002 року, тобто ще до укладення шлюбу з ОСОБА_4 вони разом проживали в належному йому на праві особистої власності житловому будинку за адресою : АДРЕСА_1, право власності на який набуто ним, ще задовго до знайомства з ОСОБА_4 Жодною участі в будівництві господарської споруди - літньої кухні ОСОБА_4 не брала, жодних коштів не вкладала. Транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, який зазначає позивачка ніколи йому не належав, даний автомобіль належав його сину, який був набутий шляхом обміну на попередній автомобіль. За вказаних обставин вважає позовні вимоги позивачки безпідставними, а тому просить суд в їх задоволенні відмовити.

Вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, з огляду на наступне :

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі укладеному 17.05.2008 року у Конопницькій сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №1. Від шлюбу у сторін дітей немає.

Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд не може примушувати сторони до продовження шлюбних відносин.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що близько року сторони не живуть подружнім життям, проживають окремо один від одного. У визначений судом термін примирення між сторонами не відбулося, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними, шлюб набув суто формального характеру, подальше його існування буде суперечити інтересам позивача за первинним позовом ОСОБА_3 та сім'ї в цілому, а тому суд приходить до переконання про остаточний розпад сім'ї та наявність підстав для розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні..

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Судом встановлено, що з 2002 року, тобто ще до укладення шлюбу та після укладення шлюбу сторони проживають в житловому будинку за адресою : АДРЕСА_1, який згідно свідоцтва про право власності виданого 26.05.1999 року Львівським обласним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на праві особистої власності належить ОСОБА_3. Тобто, житловий будинок набутий відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 до подружнього життя з позивачкою ОСОБА_4

На підставі сг.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Судом встановлено, що за час перебування сторін у шлюбі до будинку здійснено добудову господарської споруди - літньої кухні.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Згідно ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько - побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

У відповідності до положень ст. 381 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок", житловий будинок - це комплекс споруд, включаючи і різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо). Таким чином, господарська споруда - літня кухня становить з житловим будинком під АДРЕСА_1, який на праві особистої власності належить відповідачу ОСОБА_3 одне ціле.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Доводи позивачки ОСОБА_4 про участь у будівництві господарської будівлі літньої кухні, вкладення у будівництво власні кошти, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, окрім того, дані обставини не підтверджені самою позивачкою ОСОБА_4 у показах поданих в судовому засіданні. А від так, суд вважає недоведеним факт належності літньої кухні, яка є господарською спорудою житлового будинку під АДРЕСА_1, який на праві особистої власності належить відповідачу ОСОБА_3 до об'єкту спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Окрім цього, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, позивачкою ОСОБА_4 не доведено перед судом, факту набуття та перебування у володінні подружжя транспортного засобу HYUNDAI TUCSON. Водночас згідно показів відповідача ОСОБА_3 які ОСОБА_4 не спростовані, даний автомобіль у власності подружжя не перебував, а тому не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

За вказаних вище обставин позовні вимоги позивачки ОСОБА_4 за зустрічним позовом є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.11,60,213,209,214,218,222 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, Сімейного Кодексу України ст. 68,69,70,71 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 17.05.2008 року у Конопницькій сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяД. А. Кукса