АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

15 вересня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Крижанівської Г.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2005 року,

встановила:

у листопаді 2004 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона з весни 2000 р. не проживає в квартирі без поважних причин.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2005 р. позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач та третя особа по справі - ОСОБА_4, подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що ОСОБА_2, шлюб з якою був розірваний у 1994 р., з весни 2000 р. не проживає у кв. АДРЕСА_1, без поважних причин.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2005 р. позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 з 2000 р. добровільно залишила спірну квартиру та забрала свої речі.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки судом першої інстанції не було повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Як видно з матеріалів справи, спірним жилим приміщенням є трикімнатна ізольована квартира жилою площею 48,9 кв.м, яка була надана ОСОБА_1 на сім'ю з чотирьох осіб: він, ОСОБА_2, їх дочку ОСОБА_4 та сина ОСОБА_3 за ордером від 26.09.1981 р.

Станом на листопад 2004 р. в квартирі були зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позивач в судовому засіданні при розгляді справи в суді першої інстанції пояснював, що будь-яких конфліктів між ними не було, а ОСОБА_2 добровільно забрала свої речі та весною 2000 р. перейшла проживати до квартири своїх батьків - АДРЕСА_2.

Суд першої інстанції не взяв до уваги підставу, на яку посилався позивач, не запропонував йому уточнити свої позовні вимоги.

Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасово відсутнім членом сім'ї наймача зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Понад цей строк жиле приміщення зберігається за відсутнім членом сім'ї наймача в разі його відсутності з поважних причин.

В ст. 107 ЖК України закріплено, що в разі вибуття члена сім'ї наймача на постійне проживання в інше жиле приміщення він втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.

Тому суд, першої інстанції з урахуванням положень ст. 11 ЦПК України мав надати можливість позивачу визначитись щодо підстави, за якої він заявив позов та в залежності від обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, вирішити, чи мали місце ці обставини, та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Позивач, вказуючи про те, що ОСОБА_2 вибула зі спірної квартири на інше постійне місце проживання не навів належних доказів щодо цього.

Натомість, ним було надано до справи акт від 22.11.2004 р., складений працівниками ДЕЖ-911 за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які засвідчували факт відсутності в спірній квартирі ОСОБА_2 в цей день.

Як видно з протоколу судового засідання від 22.12.2004 р., ОСОБА_2 з'явилась в судове засідання та просила відкласти розгляд справи для укладення угоди з адвокатом і виклику в судове засідання в якості свідків сусідів з будинку. Будучи допитаною в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 пояснила, що в наступне судове засідання в суді першої інстанції з'явитись не змогла через поганий стан здоров'я та конфлікт з позивачем. Вона постійно проживає в спірній квартирі з моменту вселення, однак через конфлікти з позивачем періодично проживати в квартирі не може, оскільки він її виганяє. Крім того, вона страждає на хронічне захворювання і проходить тривалі курси стаціонарного лікування

В матеріалах справи міститься відповідь з Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в якій вказується, що ОСОБА_2 зверталась з приводу того, що їй чиняться перешкоди у проживанні в квартирі (а/с 39).

Свідок ОСОБА_9, яка проживає в кв. АДРЕСА_3 з 1968 р., в суді апеляційної інстанції пояснила, що знайома зі сторонами по справі більше 30 років. Їй відомо, що між подружжям періодично виникали конфлікти, а тому ОСОБА_2 не могла проживати в квартирі.

Згідно наданих ОСОБА_2 документів, вона не працює, є інвалідом 2 групи безстроково. Як видно з довідки, наданої ТМО «Психіатрія» від 17.08.2016 р., ОСОБА_2 перебуває на обліку та проходить курси стаціонарного лікування з 20.11.1998 р.

Третя особа по справі - ОСОБА_4 пояснила, що на даний час в квартирі проживають її батьки, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Між батьком та матір'ю періодично виникають конфлікти, в зв'язку з чим вона змушена проживати в квартирі у свого брата.

За таких обставин, позовні вимоги, заявлені ОСОБА_6 щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням є недоведеними і задоволенню не підлягають.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2005 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 2-503-1/05

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7104/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.