У х в а л а

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Бондаренка Дмитра Юрійовича - на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути із Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») заборгованість за договором депозиту від 04 серпня 2011 року № SAMDN5727 у розмірі 1 987,42 доларів США, за договором депозиту від 04 серпня 2011 року № SAMDN5587 - 1 987,42 доларів США, за договором депозиту від 27 січня 2011 року № SAMDN6570 - 1 963,07 доларів США, а також залишок коштів на «Картці моряка» із урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних - 3 412 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 серпня 2011 року між сторонами укладено договори банківського вкладу № SAMDN5727 та № SAMDN5587, за умовами яких банком залучено в якості вкладу по 100 доларів США за кожним договором зі сплатою 7,5 % річних. Згодом на банківські рахунки, які було відкрито за цими договорами, він додатково вніс 395 доларів США, а також перерахував із належної йому «Картки моряка» по 1 005 доларів США.

27 січня 2011 року між сторонами укладено договір банківського вкладу № SAMDN6570, за умовами якого банком залучено в якості вкладу 20 доларів США зі сплатою 8,5 % річних. Згодом на банківський рахунок, який було відкрито за цим договором, перераховано 104,28 доларів США з іншого депозитного рахунку, а потім додатково внесено 330 доларів США та перераховано із належної йому «Картки моряка» 1 355 доларів США.

Крім того, на його картковому рахунку № 5457 0920 2404 6140 («Картка моряка»), відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк», додатково перебувало 2 696,33 доларів США.

У зв'язку з припиненням функціонування банківських відділень ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим, вказані грошові кошти було заблоковано банком.

03 лютого 2015 року він звернувся до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Біла Церква (м.Біла Церква, вул. Гончара, 11) та зареєстрував заяви про розірвання вищевказаних депозитних договорів, повернення депозитів разом із нарахованими процентами, а також про перерахування грошових коштів із виданої йому банком «Картки моряка» на інший рахунок, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Невиконання банком вказаних вимог вкладника та неповернення належних йому грошових коштів є підставою для стягнення цих коштів із урахуванням штрафних санкцій та відповідальності за невиконання грошових зобов'язань (ст. 625 ЦК України).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 1980,22 доларів США за договором банківського вкладу від 04 серпня 2011 року № SAMDN5727, з яких сума вкладу - 1 735,30 доларів США, не нараховані проценти з 04 серпня 2013 року по 04 серпня 2014 року - 130,15 доларів США, не нараховані проценти з 04 серпня 2013 року по 04 серпня 2014 року - 44,44 доларів США, не нараховані проценти з 06 лютого 2015 року до 15 жовтня 2015 року - 8 доларів США, три проценти річних за період із 04 серпня 2014 року до 05 лютого 2015 року - 26,53 доларів США, три проценти річних за період із 06 лютого 2015 року по 15 жовтня 2015 року - 35,80 доларів США.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 1 980,22 доларів США за договором банківського вкладу від 04 серпня 2011 року № SAMDN5587, з яких сума вкладу - 1 735,30 доларів США, не нараховані проценти з 04 серпня 2013 року по 04 серпня 2014 року - 130,15 доларів США, не нараховані проценти з 04 серпня 2013 року по 04 серпня 2014 року - 44,44 доларів США, не нараховані проценти з 06 лютого 2015 року до 15 жовтня 2015 року - 8 доларів США, три проценти річних за період із 04 серпня 2014 року до 05 лютого 2015 року - 26,53 доларів США, три проценти річних за період із 06 лютого 2015 року по 15 жовтня 2015 року - 35,80 доларів.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 2 398,16 доларів США за договором банківського вкладу від 27 січня 2011 року № SAMDN6570, з яких сума вкладу - 2 104,58 доларів США, не нараховані проценти з 27 січня 2014 року по 27 січня 2015 року - 178,89 доларів США, не нараховані проценти з 27 січня 2014 року по 02 лютого 2015 року - 1,62 доларів США, не нараховані проценти з 06 лютого 2015 року до 15 жовтня 2015 року - 4,78 доларів США, три проценти річних за період із 27 січня 2014 року до 05 лютого 2015 року - 64,87 доларів США, три проценти річних за період із 06 лютого 2015 року по 15 жовтня 2015 року - 43,42 доларів.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 залишок коштів на картковому рахунку № 2427 0920 2404 6140 у розмірі 2 696,33 доларів США, а також три проценти річних - 52,08 доларів США.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 трьох процентів річних за договором від 04 серпня 2011 року № SAMDN5727 за період з 04 серпня 2014 року по 05 лютого 2015 року у розмірі 26,53 доларів США; трьох процентів річних за договором від 04 серпня 2011 року № SAMDN5587 за період з 04 серпня 2014 року по 05 лютого 2015 року у розмірі 26,53 доларів США; трьох процентів річних за договором від 27 січня 2011 року № SAMDN6570 за період з 27 січня 2014 року по 05 лютого 2015 року у розмірі 64,87 доларів США та ухвалено нове рішення про відмову в позові в цій частині. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за депозитними договорами від 04 серпня 2011 року та 27 січня 2011 року змінено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором депозиту від 04 серпня 2011 року № SAMDN5727 у розмірі 1 953,69 доларів США, за договором депозиту від 04 серпня 2011 року № SAMDN5587 - 1 953,69 доларів США, за договором депозиту від 27 січня 2011 року № SAMDN6570 - 2 333,29 доларів США. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -Бондаренко Д.Ю. - просить скасувати рішення судів у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Частиною 1 статті 1061 ЦК України визначено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що невиконання ПАТ КБ «ПриватБанк» умов укладених між сторонами договорів депозиту та рахунку є підставою для стягнення з банку вказаних грошових коштів, із урахуванням процентів за користування депозитами, а також трьох процентів річних у зв'язку з невиконанням грошових зобов'язань.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився із порушенням прав споживача банківських послуг, але скасував ухвалене судом першої інстанції рішення в частині стягнення трьох процентів річних за користування депозитним коштами: за договорами від 04 серпня 2011 року № SAMDN5727 та договором від 04 серпня 2011 року № SAMDN5587 за період з 04 серпня 2014 року по 05 лютого 2015 року, а за договором від 27 січня 2011 року № SAMDN6570 - за період з 27 січня 2014 року по 05 лютого 2015 року, відмовив у задоволенні позову в цій частині у зв'язку з відсутністю доказів про те, що позивач звертався у січні та серпні 2014 року до відповідача із заявами про розірвання відповідних договорів банківського вкладу та повернення йому грошових коштів, та змінив загальний розмір стягнутої заборгованості за цими депозитними договорами.

Такі висновки апеляційного суду відповідають норми матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження укладення договорів банківського вкладу та договору банківського рахунку між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 є необґрунтованими та спростовуються дослідженими судами доказами, переоцінка яких не входить до повноважень суду касаційної інстанції відповідно до ст. 335 ЦПК України.

Не можна погодитись із доводами касаційної скарги про те, що вкладник не надав суду доказів про те, що проценти за договорами банківського вкладу не були йому нараховані і не виплачені, оскільки таким доводам було надано оцінку судами із урахуванням оцінених доказів у справі.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на те, що судами стягнуто проценти за договорами банківських вкладів без урахування понижуючих коефіцієнтів при достроковому розірвання договорів, є необґрунтованими, оскільки із змісту таких договорів не вбачається можливість застосування понижуючих коефіцієнтів до нарахованих процентів у разі розірвання договорів, строк дії яких неодноразово продовжувався.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - БондаренкаДмитра Юрійовича - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова