Справа № 203/2259/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді- Карпенка С.Ф.

при секретарі- Штефані Д.Г.

за участю представника позивачки- Чіп Я.М.

розглянув у приміщенні суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-АВТО», третя особа- Жак ОСОБА_2, про стягнення штрафних санкцій за договором страхування,

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ПРОВІТА», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди (а. с. 1-4).

Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилались на те, що 28 березня 2012 року між позивачем та ПАТ «УСК «Гарант-АВТО» в особі Дніпропетровської філії, був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків №89/003/38, відповідно до якого сума страхування складає 300 000 грн. 19 квітня 2012 року стався страховий випадок, внаслідок якого позивач отримала травму шиї, а саме компресійний перелом-вивіх тіл С2-С3 позвонків, компресія та забій спинного мозгу та повідомлено відповідача за телефоном та направлено відповідну заяву від 23.04.2012 року. Після зазначеного страхового випадку, позивачу було встановлено другу групу інвалідності. Відповідно до п. 23.2 умов договору добровільного страхування у разі встановлення другої групи інвалідності, розмір страхової виплати складає 240 000 грн. Враховуючи, що страховою компанією не було виконано умови договору у встановлений строк, позивач звернулась до суду з позовом про примусове стягнення страхової виплати. Вказаний позов було задоволено рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року, яке відповідно до постанови державного виконавця відділу ДВС Соломянського РУЮ м. Києва №49901739 від 15 квітня 2016 року було виконано у повному обсязі. Внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовною заявою у якій просив, стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-АВТО»: три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 25 860 грн. 82 коп., інфляційні витрати у розмірі 198 977 грн. 35 коп., а також пеню у розмірі 31 464 грн., а всього 256 302 грн. 17 коп.

У судовому засідання представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні (а. с. 93).

Від представника відповідача надійшла заяву про розгляд справи без його участі та у якій відповідач не заперечував про факт неналежного виконання свого зобовязання.

Третя особа ОСОБА_6 в призначене судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи (договору №89/003/38 добровільного страхування від нещасних випадків), що згідно договору №89/003/38 добровільного страхування від нещасних випадків 102/01 від 28.03.2012 року, ОСОБА_1 уклала з відповідачем договір, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону та повязані із життям, здоровям та працездатністю застрахованої особи.

19.04.2012 року стався страховий випадок внаслідок якого, позивачка отримала травму шиї, а саме компресійний перелом-вивіх тіл С2-С3 позвонків, компресія та забій спинного мозку, тетрапарез.

Згідно заяви від 23.04.2012 року ОСОБА_1 повідомила відповідача про настання страхового випадку.

З наданих позивачкою медичний документів та, зокрема, довідок МСЕК вбачається, що внаслідок отриманих в результаті нещасного випадку травм, ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності.

Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа ОСОБА_6, про стягнення страхового відшкодування було задовольнити повністю та зобовязано було стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 невиплачену суму страхового відшкодування за договором №89/003/38 добровільного страхування від нещасних випадків 102/01 від 28.03.2012 року в сумі 240000 грн. (а.с. 11)

Також встановлено, що зазначене рішення було виконано 15 квітня 2016 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 15.04.2016 року (а.с. 12)

Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Цивільного Кодексу України, Закону України «Про страхування» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є: договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. ст. 526 , 530 ЦК України зобовязання маються виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлені строки.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Пунктом 23.2 укладеного між сторонам договору №89/003/38 добровільного страхування від нещасних випадків 102/01 від 28.03.2012 року встановлено, що при настанні страхового випадку, зазначеного в п.5.5, розмір страхової виплати встановлюється у відсотках страхової суми у залежності від встановленої застрахованій особі групи інвалідності: для І групи інвалідності підгрупи А 100%; для І групи інвалідності підгрупи Б 90%; для ІІ групи інвалідності 80%; для ІІІ групи інвалідності 50%.

Строки та порядок здійснення виплати страхового відшкодування сторонами визначені в розділі 21 договору №89/003/38.

Відповідно до п. 18.5 Договору страхування, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну страхову виплату шляхом сплати пені у розмірі 0,01% від суми простроченої виплати за кожен день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня.

Відповідо до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так суд дійшов до висновку, що ПАТ «УСК «Гарант-АВТО» дійсно не виконано п. 21.1 умов договору №89/003/38 добровільного страхування від нещасних випадків 102/01 від 28.03.2012 року у зазначені строки та внаслідок чого позивачем було звернено до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування.

Враховуючи, що позов було задоволено повністю та судом 22 грудня 2015 року ухвалено відповідне рішення на користь позивача, а державним виконавцем відділу ДВС Соломянського РУЮ м. Києва було закінчено виконавче провадження та виконане зазначене рішення лише 15 квітня 2016 року, суд вважає за доцільне підтвердити наявність прострочення виконання грошового зобовязання відповідачем та необхідності стягнення трьох відсотків річних, інфляційних витрат та пені на користь позивача. Перебіг зазначених строків прострочення виконання грошового зобовязання починається з травня 2012 року, відповідно до п. 21 договору №89/003/38 та закінчується датою виконання зобовязання, тобто 15 квітня 2016 року, які відповідають наявним у матеріалах справи розрахункам заборгованості відповідача.

Відтак, суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-АВТО», третя особа- Жак ОСОБА_2, про стягнення штрафних санкцій за договором страхування задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, , суд приходить до висновку, що зазначені вимоги підлягають задоволенню, тому необхідно стягнути з відповідача на користь держави, судовий збір у розмірі 2 563 грн. 02 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 979 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-АВТО», третя особа- Жак ОСОБА_2, про стягнення штрафних санкцій за договором страхування задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-АВТО» ( юридична адреса: 01042 м.Київ, пр.Новопечерський,19/3, фактична адреса: 03113 м.Київ, пр.Перемоги,57, ) на користь ОСОБА_1 іпн. НОМЕР_1) три відсотки річних за користування грошовими коштами 25 860 грн. 82 коп., інфляційні витрати- 198 977 грн. 35 коп., пеню (неустойку)- 31 464 грн. 00 коп., всього стягнути 256 302 (двісті пятдесят шість тисяч триста дві) грн. 17 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-АВТО» на користь держави судовий збір- 2 563 грн. 02 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Карпенко С.Ф.