РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт", треті особи - Первинна профспілкова організація Всеукраїнської незалежної професійної спілки "Захист праці" на Міському комунальному підприємстві "Дніпропетровський електротранспорт", Первинна профспілкова організація Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт", про визнання незаконним розірвання трудового договору, визнання незаконними наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень позивач посилається на те, що вона перебувала у трудових відносинах з МКП «Дніпропетровський електротранспорт», не працювала на посаді нарядника відділу експлуатації депо №3. 04.08.2015 року у відношення неї було видано наказ № 815к про припинення трудового договору згідно п.3 ст.40 КЗпП України з 04.08.2015 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором. Цей наказ не містить опису її винних дій, що стали причиною звільнення, не визначає дати та місця їх скоєння. Як їй стало відомо після ознайомлення з матеріалами цивільної справи, у відношенні неї було оформлено ще один наказ №330 «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення», датований тією ж датою - 04.08.2015 року. Також, відносно неї були винесені накази про догани, які стали підставою її звільнення, а саме: № 129 від 08.06.2015 року, № 173 від 22.06.2015 року, № 178 від 23.06.2015 року, ознайомившись із змістом яких вона вважає їх незаконними, зважаючи на наступне.

Позивач зазначає, що як порушення, що стало підставою для її звільнення 04.08.2015 року відповідно до наказу № 815к від 04.08.2015 року зазначені її дії 29.07.2015 року щодо складання наряду кондукторів на 30.07.2015 року в другу зміну на трамвайному маршруті №19, де вона помилково зазначила табельний номер кондуктора №6048 замість табельного номера №6098. Як виходить з наданих відповідачем документів, ця помилка нібито призвела до завдання збитків МКП «Дніпропетровський електротранспорт» внаслідок відсутності кондуктора на маршруті. Вона вважає, що ця помилка сталася внаслідок відсутності нормальної робочої обстановки нарядчика з вини роботодавця, недотримання ним обов'язку щодо забезпечення умов праці, необхідних для виконання роботи. У відповідності до п.4 Посадової інструкції нарядника №36 Депо №3 - нарядник протягом звітного періоду (місяця) забезпечує виконання місячної норми робочого часу (за даним табельника) водіїв (кондукторів). Депо №3 має значний некомплект кондукторів і, враховуючи це, забезпечити виконання місячної норми робочого часу для кондукторів під час складання нарядів кондукторів неможливо, про що вона неодноразово сповіщала керівництво Депо №3 в усній та письмовій формі. В свою чергу, керівництво Депо №3 змушувало її складати наряди з порушенням місячної норми роботи кондукторів. Усвідомлення неможливості дотримання законодавчих вимог, пошук можливостей для їх дотримання, вимагало дуже значних психологічних витрат під час складання нарядів кондукторів.

У відповідності до п.5 Посадової інструкції нарядника №36 Депо №3 - нарядник складає добовий наряд роботи водіїв (кондукторів) на лінії згідно до плану погодинного випуску з урахуванням скорочення рухомого складу на огляд. Фактично план погодинного випуску, а також інформація про скорочення рухомого складу на огляд до неї не доводилася своєчасно (зокрема, ця інформація їй своєчасно не повідомлялася і 29.07.2015 року), що унеможливлювало повне виконання нею її посадових інструкцій і вимагало додаткових психологічних витрат на виконання свої посадових обов'язків. Саме під час складання добового наряду кондукторів трамвайного маршруту №19 29.07.2015 року її без усіляких причин та за відсутності законних підстав, в присутності чисельних посадових осіб відповідача, було викликано на огляд до лікаря нарколога на предмет вмісту алкоголю в крові. Процедура огляду була немотивованою та принизливою для неї і за підсумками огляду слідів алкоголю в її крові знайдено не було, що може довести акт огляду від 29.07.2015 року. Складання нарядів потребує високої концентрації уваги у досить короткий проміжок часу, її душевні переживання, що були наслідком незаконного огляду, зробили неможливою ретельну концентрацію уваги та призвели до помилки у зазначенні табельного номеру кондуктора.

Позивач вважає, що відповідач свідомо та систематично порушував умови її трудового договору в частині створення умов праці, що необхідні для виконання робіт, що є порушенням ст.ст.21,141 КЗпП України. Окрім того, вона є нарядником відділу експлуатації Депо №3 і до її безпосередніх посадових обов'язків не віднесено складання нарядів кондукторів, а тільки водіїв трамваїв, тому застосування дисциплінарного стягнення за виконання роботи, що не віднесено до її посадових обов'язків вважає незаконним згідно до ст. 31 КЗпП України. Також, у відповідності до Посадової інструкції №2 Першого заступника начальника депо з перевезень - Перший заступник начальника депо з перевезень зобов'язаний забезпечити випускаємий на лінію рухомий склад вагонними бригадами з дотриманням розрядів водіїв (п.2.4 посадової інструкції); забезпечити правильне та своєчасне складання наряду роботи бригади, суворо дотримуючись при цьому принципу закріплення бригад за вагонами і положення про режим роботи вагонних бригад (п.2.5 Посадової інструкції). Перший заступник начальника депо з перевезень перевіряє зміст кожного наряду, коректує його зміст, підписує добовий наряд та передає його на виконання. Складений нею 29.07.2015 року наряд кондукторів на трамвайний маршрут №19 перевірений та підписаний заступником начальника депо №3 з перевезень, що може засвідчити зміст цього наряду. Безпосередньо контролює виконання складених нарядів випускний диспетчер. У разі необхідності випускний диспетчер має можливість заздалегідь замінити кондуктора або водія, надати інформацію щодо необхідності корегування добового наряду. Помилка з табельним номером кондуктора стосувалася часу другої зміни, що починалася з 14-00г. 30.07.2015 року, проставлений в наряді номер 6048 не використовується досить давно - років десять, цю помилку в наряді лінійний диспетчер не міг не помітити, проте нічого не зробив для унеможливлення збитків. В наслідок помилки кондуктор, що мав табельний номер №6098 - ОСОБА_2 не отримала визначеного місця роботи у другу зміну 30.07.2015 року. Ввечері 29.07.2015 року ОСОБА_2 отримала вказівку від керівництва не виходити на роботу, попри те, що не перебувала у відпустці і законних підстав для невиходу на роботу не мала. Відсутність ОСОБА_2 на робочому місці у другу зміну 30.07.2015 року зробило неможливим її постановку кондуктором на вагон маршруту №19, що опинився без кондуктора. Завдання збитків депо №3 внаслідок відсутності кондуктора у другу зміну 30.07.2015 року на трамваї маршруту №19 не потягнуло накладення дисциплінарних стягнень на відповідальних посадових осіб - Першого заступника начальника депо з перевезень, випускного диспетчера, робочий час кондуктора ОСОБА_2 30.07.2015 року було оплачено попри її відсутність на робочому місці. Враховуючи вищенаведене, її провини у завданні майнової шкоди МКП «Дніпропетровський електротранспорт» немає. Завдання шкоди є прямим наслідком дій посадових осіб відповідача з метою організації підстав для її звільнення.

Також, позивач зазначає, що вона є головою Первинної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на Міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт». Про наявність первинної профспілкової організації та займану у неї посаду відповідачу було відомо. При вирішенні питання про її звільнення КП «Дніпропетровський електротранспорт» не зверталося за попередньою згодою до виборного профспілкового органу підприємства - Первинної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на Міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт», членом якого вона є, та до вищестоящої профспілки - Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці», що є порушенням п.10 ч.1 ст. 247, ч.3 ст.252 КЗпП України та п.10 ч.1 ст.38, ч.3 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Позивач також посилається у позові на порушення порядку звільнення та зазначає, що у відповідності до п.1 Посадової інструкції нарядника №36 депо №3 нарядник призначається на посаду та звільняється з займаної посади наказом по підприємству за поданням Першого заступника депо з перевезень. Виходячи з наданих документів, її звільнено на підставі наказу структурного підрозділу підприємства, а не на підставі наказу по підприємству, подання Першого заступника начальника депо про її звільнення не складалося, тому її було звільнено з порушенням вимог п.1 Посадової інструкції нарядника № 36 Депо №3. Крім того, вона вважає, що начальник депо №3 МКП «Дніпропетровський електротранспорт» не мав законних повноважень щодо застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Позивач зазначає, що відповідач оформив ще один наказ № 330 від 04.08.2015 року про її звільнення і, виходячи з його змісту, вона вважає, що до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення двічі - двома наказами, що є порушенням ч.2 ст. 149 КЗпП України. Із змістом наказу №330 про звільнення її не ознайомлювали, визначеною підставою для її звільнення є наказ №815к від 04.08.2015 року, реквізити якого зазначені в її трудовій книжці.

Вона також вважає незаконним наказ № 129 від 08.06.2015 року про дисциплінарне стягнення, посилаючись на те, що як виходить із його змісту, їй ставлять в провину проставляння в наряді кондуктору ОСОБА_3 (№6753) вихідного 19.04.2015 року без попередньо оформлених документів, проте вона заперечує подію дисциплінарного порушення з її боку, жодних відміток в наряді щодо вихідного 19.04.2015 року у кондуктора ОСОБА_3 вона не проставляла, повноважень надавати вихідний кондуктору у неї не має. У відповідності до п.4 Посадової інструкції нарядника №36 депо №3 - нарядник протягом звітного періоду (місяця) забезпечує виконання місячної норми робочого часу (за даними табельника) водіїв (кондукторів). При складанні наряду кондукторів трамвайного маршруту №1 на 19.04.2015 року вона не визначила в наряді кондуктора ОСОБА_3 через те, що його місячну норму робочого часу було майже вичерпано через його понаднормативну працю протягом квітня. Таким чином, вона забезпечила виконання місячної норми робочого часу цього кондуктора. Ці обставини може підтвердити наряд кондукторів трамвайного маршруту №1 на 19.04.2015 року та інформація табелю обліку робочого часу кондуктора ОСОБА_3 за квітень 2015 року. Відсутність в наряді кондуктора не означає надання йому відпустки, у цьому випадку цей кондуктор прибуває в депо та перебуває в розпорядженні випускного диспетчера для можливої заміни працюючих кондукторів. У цьому випадку кондуктор, який перебуває на заміні, працює за скороченим режимом робочого часу. Окрім того, їй відомо, що ОСОБА_3 фактично працював 19.04.2015 року.

Позивач не погоджується з законністю і наказу № 173 від 22.06.2015 року про оголошення їй догани та зазначає, що наказ не містить викладення події дисциплінарного проступку, що нібито був допущений. Із змісту пояснювальних та доповідних записок можна здогадатися, що у провину їй фактично ставлять таке - проставляння у наряд на 13.06.2015, 14.06.2015, 15.06.2015 року водія ОСОБА_4 (№4523), який був хворим; визначення часу роботи бригади - водія ОСОБА_5 (№9730) і кондуктора №5893 у першу зміну замість другої 13.06.2015 року; проставляння водія Душа (№4843) на роботу у першу зміну 15.06.2015 року без його повідомлення; проставляння двічі кондуктора Ковалик (№4808) в другу зміну. Вона заперечує наявність складу дисциплінарного правопорушення в її діях, виходячи з наступного. 13.06.2015, 14.06.2015, 15.06.2015 року були відповідно субота, неділя та понеділок. На вихідні та понеділок наряд складається у першій половині дня п'ятниці та передається на підписання Першому заступнику начальника депо з перевезень (п.п.2.4,2.5 Посадової інструкції Першого заступника начальника депо з перевезень). Водій ОСОБА_4 був виставлений в наряд 12.06.2015 року у другу зміну - з 14-30 год., на зміну він не вийшов через хворобу. Про хворобу водія ОСОБА_4 (№4523) їй стало відомо в кінці робочого дня (15-30) у п'ятницю 12.06.2015 року вже після складання нарядів на 13.06.2015, 14.06.2015 року, 15.06.2015 року та їх затвердження заступником начальника депо з перевезень. Із власної ініціативи за межами своїх службових обов»язків вона намагалася знайти заміну хворому водію, проте не змогла знайти бажаючих працювати у вихідні дні. Про обставину хвороби водія та відсутність заміни вона усно повідомила першого заступника начальника депо з перевезень. Відповідач має значний некомплект кадрів, тому проведення термінових замін водія у подібних випадках є досить проблематичним, що було відображено у її пояснювальній записці на ім'я начальника депо.

Щодо часу роботи бригади водія №9730 і кондуктора №5893 позивач зазначає, що 13.06.2015 року у відповідності до її посадових обов»язків нею було своєчасно складено наряд на 13.06.2015 року та передано його на підписання Першому заступнику начальника депо з перевезень. Про побажання бригади працювати в другу, а не в першу зміну 13.06.2015 року їй нічого не було відомо. Окрім того, бажання працівників (водіїв, кондукторів) можуть враховуватися, проте не є обов'язковими для виконання нарядником під час складання наряду. Повідомлення водіїв та кондукторів про зміст затверджених нарядів не входить до обов'язків нарядника. Також вона заперечує проти наявності дисциплінарного правопорушення? а саме проставляння двічі кондуктора Ковалик №4808 в другу зміну.

Позивач також зазначає про те, що вона не погоджується з наказом № 178 від 23.06.2015 року про оголошення догани, посилаючись на те, що як виходить із змісту наказу, їй ставлять в провину «невірне проставлення номерів-графіків, що потягнуло невідповідність часу виїзду рухомого складу з Депо». Проте вона заперечує подію дисциплінарного порушення з її боку, оскільки вона не складала та не проставляла номери-графіки. Окрім того, у складанні наряду 17.06.2015 року трамвайного маршруту №19 приймало участь декілька нарядників, що підтверджується змістом наданого відповідачем наряду 17.06.2015 року. З приводу усіх вищенаведених наказів про звільнення, оголошення догани позивач зауважує на те, що у складі відповідача працюють чотири нарядника, обов'язки складання певних нарядів між ними не розподілені, відповідальною особою за зміст нарядів є Перший заступника начальника депо з перевезень, проте ця особа до відповідальності не притягувалася.

Позивач зазначає, що звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська із позовом про визнання наказів про застосування дисциплінарного стягнення недійсними у встановлений законом строк - три місяці з моменту винесення наказів про оголошення догани, проте ухвалою судді Яковлєва Д.О. від 30.09.2015 року позов було їй повернуто. Поданням позову про визнання наказу про звільнення незаконним строк оскарження наказів про оголошення догани (підстав для звільнення) перервався та почався заново з цього моменту. Від строку подання позову 03.09.2015 року строк на оскарження наказів про оголошення догани у відповідності до ст.ст.9,264 ЦК, ст.233 КЗпП України складає три місяці та спливає 03.12.2015 року, тому вона вважає, що строк на подання позову про визнання незаконним наказів про оголошення догани не сплинув.

Позивач вважає, що протизаконні дії посадових осіб КП «Дніпропетровський електротранспорт» щодо її звільнення з вигаданих підстав завдали їй моральних страждань, призвели до втрати нормальних життєвих зв'язків, позбавили її джерела існування. Заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює у розмірі 2000,00 грн.

Посилаючись на зазначене, позивач з урахуванням уточнення, просить визнати незаконним розірвання трудового договору між нею та відповідачем та визнати незаконними накази начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 815к та № 330 від 04.08.2015 року, № 129 від 08.06.2015 року, № 173 від 22.06.2015 року, № 178 від 23.06.2015 року; поновити її на роботі в Міському комунальному підприємстві "Дніпропетровський електротранспорт" на посаді нарядника відділу експлуатації Депо № 3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт"; стягнути з Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.08.2015 року до дня поновлення на роботі та заподіяну моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., допустити негайне виконання рішення суду в частині її поновлення на роботі та стягнення на її користь однієї місячної заробітної плати.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові з урахуванням уточнення до нього.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість.

В судовому засіданні представник Первинної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної професійної спілки "Захист праці" на Міському комунальному підприємстві "Дніпропетровський електротранспорт" вважав позовні вимоги обґрунтованими.

В судовому засіданні представники Первинної профспілкової організації Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" вважали позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 з жовтня 2003 року працювала в Міському комунальному підприємстві "Дніпропетровський електротранспорт" на посаді нарядника відділу експлуатації Депо № 3.

Наказом начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 330 від 04.08.2015 року "Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення" ОСОБА_1 звільнена з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов"язків, покладених трудовим договором, як працівника, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Наказом Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" №815к від 04.08.2015 року "Про припинення трудового договору" ОСОБА_1 звільнена з роботи з посади нарядника за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов"язків, покладених трудовим договором.

Суд вважає, що звільнення з роботи позивача здійснено з порушенням норм трудового законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення - догана чи звільнення. Строк та порядок застосування дисциплінарного стягнення визначені статтями 148, 149 КЗпП України.

Згідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

У відповідності до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договоруз підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членомякої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організаціїне утворюється, згоду на розірвання трудового договорунадає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілкизгідно із статутом.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації(профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Якщо працівник одночасно є членомкількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договірне пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

У відповідності до ч.1 ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового працівника) допускається у випадках, зокрема, звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об»єднаннями громадян.

Судом встановлено, що звільненню позивача з роботи передували видані відповідачем наказипро її притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Так, наказом начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 129 від 08.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обов"язків" ОСОБА_1 була оголошена догана із позбавленням 100% премії за квітень 2015 року.

Наказом начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 173 від 22.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обов"язків" ОСОБА_1 була оголошена догана, вона позбавлена 100% премії за червень 2015 року.

Наказом начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 178 від 23.06.2015 року "Про неякісне виконання службових обов"язків" ОСОБА_1 оголошена догана.

Суд вважає, що зазначені накази є незаконними, виходячи з наступного.

Згідно до п.1.1. Посадової інструкції № 36 нарядника Депо № 3 - нарядник призначається на посаду та звільняється з посади наказом по підприємству по поданню першого заступника начальника депо по перевезенням.

Відповідно до п.1 розділу 2 Посадової інструкції нарядник забезпечує своєчасне складання нарядів поїзних бригад (водіїв трамваїв та кондукторів суспільного транспорту) у відповідності до добового плану випуску вагонів на лінію та маршрутним розкладам.

Відповідно до п.2 інструкції - нарядник складає річні, місячні графіки роботи водіїв (кондукторів) з урахуванням дотримання режиму праці та відпочинку водіїв (кондукторів) у відповідності до КЗпП .

Відповідно до п.3 інструкції нарядник своєчасно передає копію місячного графіку роботи водіїв (кондукторів), складеного з урахуванням забезпечення виконання місячної норми часу на всі маршрути.

Відповідно до п.4 інструкції нарядник протягом звітного періоду забезпечує виконання місячної норми робочого часу (за даними табельщика) шляхом надання водію (кондуктору) додаткового робочого дня (у випадку явної недоработки робочого часу) чи додаткового вихідного дня (у випадку явного перевищення норми робочого часу).

Відповідно до п.5 інструкції нарядник складає добовий наряд роботи водіїв (кондукторів) на лінії згідно до погодинного випуску з урахуванням скорочення п/с на огляд.

Відповідно до п.6 інструкції нарядник своєчасно видає добові наряди начальникам маршрутів, диспетчеру по випуску та ремонтному диспетчеру. Відповідно до п.7 - своєчасно здійснює закріплення водіїв за маршрутами та подвижник составом.

Відповідно до п.8 інструкції нарядник не допускає перестановку графіку водіїв (кондукторів), закріплення їх за маршрутами та вагонами без дозволу керівництва.

Відповідно до розділу 4 інструкції нарядник несе відповідальність за: якісне та своєчасне виконання обов»язків, покладених даною посадовою інструкцією; за виконання «Інструкції про робочий час та час відпочинку водіїв трамвая та тролейбуса»; за постановку вагонів в наряд у відповідності із закріпленням за маршрутами та водіями; за постановку водіїв в наряд у суворій відповідності з класифікацією трамвайних маршрутів; за виконання правил внутрішнього трудового розпорядку.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, наказом № 129 від 08.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обов"язків" ОСОБА_1 була оголошена догана із позбавленням 100% премії за квітень 2015 року.

Як вбачається із змісту цього наказу, 19.04.2015 року при проведенні аналізу виходу на роботу кондукторів громадського транспорту, відповідно до наряду-графіку, було виявлено порушення нарядником ОСОБА_1. п.8 Службової інструкції нарядника щодо недопущення перестановки графіка кондукторів без дозволу керівництва. Згідно до наказу, у кондуктора ОСОБА_3 т.№ 6753, відповідно до графіка змінності, 19.04.2015 року робочий день, але в наряді ОСОБА_1 на 19.04.2015 року ОСОБА_3 виставлено вихідний без попередньо оформлених відповідних документів. Проте, встановлено, що жодних відміток в наряді щодо вихідного 19.04.2015 року у кондуктора ОСОБА_3 позивач не проставляла, повноваження надавати вихідний кондуктору у неї відсутні.

У відповідності до п.4 Посадової інструкції нарядника №36 депо №3 - нарядник протягом звітного періоду (місяця) забезпечує виконання місячної норми робочого часу (за даними табельника) водіїв (кондукторів). При складанні наряду кондукторів трамвайного маршруту №1 на 19.04.2015 року позивач не визначила в наряді кондуктора ОСОБА_3 через те, що його місячну норму робочого часу було майже вичерпано через його понаднормативну працю протягом квітня. Таким чином, вона забезпечила виконання місячної норми робочого часу цього кондуктора. Ці обставини підтверджуються нарядом кондукторів трамвайного маршруту №1 на 19.04.2015 року та інформацією табелю обліку робочого часу кондуктора ОСОБА_3 за квітень 2015 року. Відсутність в наряді кондуктора не означає надання йому відпустки, у цьому випадку цей кондуктор прибуває в депо та перебуває в розпорядженні випускного диспетчера для можливої заміни працюючих кондукторів. У цьому випадку кондуктор, який перебуває на заміні, працює за скороченим режимом робочого часу. Окрім того, встановлено, що ОСОБА_3 фактично працював 19.04.2015 року.

Суд вважає, що відповідачем не надано доказів того, що при обранні позивачці зазначеного у вказаному наказі виду стягнення ним було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і її попередню роботу, що передбачено ст. 149 КЗпП України.

Як зазначено вище, наказом відповідача № 173 від 22.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обов"язків" ОСОБА_1 була оголошена догана із позбавленням 100% премії за червень 2015 року. Із даним наказом ОСОБА_1 була ознайомлена 06.07.2015 року та зазначила про свою незгоду з ним.

Як вказано в наказі, 13.06.2015 та 14.06.2015 року нарядником ОСОБА_1 таб. № 0229 було допущено невиконання вимог Службової інструкції нарядника, зокрема п.1 щодо забезпечення своєчасного складання нарядів поїзних бригад у відповідності до добового плату випуску вагонів на лінію та маршрутним розкладом, п.7 щодо своєчасного закріплення поїзних бригад за маршрутами та рухомим складом, що призвело до зриву випуску рухомого складу на лінію та інтервалу руху. Разом з цим? наказ № 173 від 22.06.2015 року не містить викладення події дисциплінарного проступку. Із змісту пояснювальних та доповідних записок вбачається? що в провину позивачці фактично ставлять: проставляння у наряд на 13.06.2015, 14.06.2015, 15.06.2015 року водія ОСОБА_4 (№4523), який був хворим; визначення часу роботи бригади - водія ОСОБА_5 (№9730) і кондуктора №5893 у першу зміну замість другої 13.06.2015 року; проставляння водія Душа (№4843) на роботу у першу зміну 15.06.2015 року без його повідомлення; проставляння двічі кондуктора Ковалик (№4808) в другу зміну.

Також встановлено, що 13.06.2015 року, 14.06.2015 року, 15.06.2015 року були субота, неділя та понеділок і на ці дні наряд складається у першій половині дня п'ятниці та передається на підписання Першому заступнику начальника депо з перевезень (п.п.2.4,2.5 Посадової інструкції Першого заступника начальника депо з перевезень). Водій ОСОБА_4 був вказаний в наряді 12.06.2015 року у другу зміну з 14-30 год., проте на зміну він не вийшов через хворобу. Про хворобу водія ОСОБА_4 позивачці стало відомо в кінці робочого дня о 15-30 год. у п'ятницю 12.06.2015 року вже після складання нарядів на 13.06.2015 року, 14.06.2015 року, 15.06.2015 року та їх затвердження заступником начальника депо з перевезень, що не спростовано. Із власної ініціативи вона намагалася знайти заміну хворому водію, проте не змогла знайти бажаючих працювати у вихідні дні. Про обставину хвороби водія та відсутність заміни позивач усно повідомила першого заступника начальника депо з перевезень, що не спростовано відповідачем. В зв»язку із значним некомплектом кадрів проведення термінових змін водія у подібних випадках на підприємстві є досить проблематичним, що було відображено у пояснювальній записці позивача на ім'я начальника депо.

Також, що стосується часу роботи бригади водія №9730 і кондуктора №5893 13.06.2015 року, встановлено, що у відповідності до посадових обов»язків позивачем було своєчасно складено наряд на 13.06.2015 року та передано його на підписання Першому заступнику начальника депо з перевезень. Про бажання бригади працювати в другу, а не в першу зміну 13.06.2015 року позивачу нічого не було відомо. Окрім того, бажання працівників (водіїв, кондукторів) можуть враховуватися, проте не є обов'язковими для виконання нарядником під час складання наряду. Повідомлення водіїв та кондукторів про зміст затверджених нарядів не входить до обов'язків нарядника.

Суд вважає, що відповідачем не надано доказів того, що при обранні позивачці зазначеного у вказаному наказі № 173 від 22.06.2015 року виду стягнення ним було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, що передбачено ст. 149 КЗпП України.

Також, наказом начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 178 від 23.06.2015 року "Про неякісне виконання службових обов"язків" ОСОБА_1 оголошена догана. З цим наказом ОСОБА_1 ознайомилася 06.07.2015 року та зазначила про свою незгоду з ним.

Як вбачається із змісту наказу № 178 від 23.06.2015 року про оголошення догани, 17.06.2015 року при складанні наряду-графіку поїзних бригад маршруту №19 нарядником ОСОБА_1 таб. № 0229 було допущено неякісне виконання вимог: п.1 Службової інструкції нарядника щодо забезпечення своєчасного складання нарядів поїзних бригад у відповідності до добового плану випуску вагонів на лінію та маршрутного розкладу, п.5 - щодо складання добового наряду роботи поїзних бригад на лінії, відповідно до погодинного плану випуску, п.6 щодо своєчасного надання добових нарядів начальникам маршрутів, диспетчеру.

Як зазначено у вказаному наказі, невірне проставляння ОСОБА_1 номерів нарядів-графіків потягнуло за собою невідповідність часу виїзду рухомого складу з Депо. Таким чином, в наказі позивачці ставлять в провину «невірне проставлення номерів-графіків, що потягнуло невідповідність часу виїзду рухомого складу з Депо». Проте, встановлено, що позивач не складала та не проставляла номери-графіки, що не спростовано відповідачем. Окрім того, у складанні наряду 17.06.2015 року трамвайного маршруту №19 приймало участь декілька нарядників, що підтверджується змістом наданого відповідачем наряду 17.06.2015 року, і обов'язки складання певних нарядів між ними не розподілені, відповідальною особою за зміст нарядів є Перший заступника начальника депо з перевезень.

Таким чином, відповідачем не надано доказів того, що при обранні позивачці зазначеного у вказаному наказі № 178 від 23.06.2015 року виду стягнення ним було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, що передбачено ст. 149 КЗпП України.

З огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання вказаних наказів незаконними підлягають задоволенню, а тому вважає необхідним визнати незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 129 від 08.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обов"язків" про оголошення догани ОСОБА_1, визнати незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 173 від 22.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обов"язків" про оголошення догани, позбавлення премії ОСОБА_1, визнати незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 178 від 23.06.2015 року "Про неякісне виконання службових обов"язків" про оголошення догани ОСОБА_1

Судом також встановлено, що наказом начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 330 від 04.08.2015 року "Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення" за систематичне невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обов"язків, покладених трудовим договором, як працівника, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, згідно п.2 ст. 147 КЗпП України, до позивачки застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України. Як зазначено в п.3 наказу, відділу кадрів вказано на необхідність узгодити звільнення нарядника ОСОБА_1 з профспілковим комітетом.

Як зазначено у цьому наказі, нарядником відділу експлуатації ОСОБА_1 30.07.2015 року при складанні добового наряду-графіку роботи водіїв (кондукторів) було допущено помилку (в наряді проставлено кондуктора, звільненого у 2005 році), що призвело до неукомплектації поїзної бригади, скорочення вагону в Депо, зриву погодинного випуску, втрати оборотних рейсів. З посиланням на неналежне виконання п.5 Службової інструкції нарядника щодо складання добового наряду роботи водіїв (кондукторів) на лінії відповідно до плану погодинного випуску з урахуванням скорочення рухомого складу на огляд, несумлінне ставлення до виконання трудових обов»язків, керуючись статтями 43, 147, 149 КЗпП України, до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи. Із даним наказом ОСОБА_1 була ознайомлена 04.08.2015 року та зазначила про незгоду з ним.

Судом встановлено, що 29.07.2015 року при складанні наряду кондукторів на 30.07.2015 року в другу зміну на трамвайному маршруті № 19 позивач дійсно помилково зазначила табельний номер кондуктора № 6048 замість табельного номера № 6098. Разом з цим, судом також встановлено, що між керівництвом відповідача та позивачкою склалися неприязні відносини, виникали конфліктні ситуації, фактично план погодинного випуску, а також інформація про скорочення рухомого складу на огляд до позивачки своєчасно не доводилася керівництвом, що ускладнювало виконання нею посадових обов»язків відповідним чином. Вказане не заперечувалося в судовому засіданні представником відповідача і представниками третьої особи з боку відповідача та підтверджується тим, що тричі за червень 2015 року позивачка була притягнута до дисциплінарної відповідальності і саме в день складання вказаного добового наряду кондукторів трамвайного маршруту № 19 - 29.07.2015 року позивачку було безпідставно викликано на огляд до лікаря-нарколога для встановлення вмісту алкоголю в крові, що виявлено не було, проте негативно вплинуло на її психо-емоційний стан, а відповідно призвело до здійснення вказаної помилки.

Судом також встановлено, що у відповідності до п.2.4. Посадової інструкції №2 Першого заступника начальника депо з перевезень - Перший заступник зобов»язаний забезпечити випускаємий на лінію рухомий склад вагонними бригадами з дотриманням розрядів водіїв; забезпечити правильне та своєчасне складання наряду роботи бригад, суворо дотримуватися при цьому принципу закріплення бригад за вагонами і положення про режим роботи вагонних бригад (п. 2.5. Посадової інструкції). Тобто, Перший заступник начальника депо з перевезень перевіряє зміст кожного наряду, коректує його зміст, підписує добовий наряд та передає його на виконання. Контроль по виконанню складених нарядів покладено на випускного диспетчера. Встановлено, що складений позивачкою 29.07.2015 року наряд кондукторів на трамвайний маршрут № 19 був перевірений та підписаний заступником начальника депо № 3 з перевезень, який засвідчив цим зміст цього наряду, та перевірено випускним диспетчером.

Судом також встановлено, що у цей же день - 04.08.2015 року відповідачем також було винесено наказ №815к "Про припинення трудового договору", яким ОСОБА_1 звільнена з роботи з посади нарядника за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов"язків, покладених трудовим договором. Зазначений наказ вказаний як підстава звільнення в трудовій книжці позивачки.

Як зазначено вище, відповідно до ч.2 ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п.3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково, з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка була звільнена з роботи двома наказами - наказом № 330 від 04.08.2015 року "Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення" та наказом № 815к "Про припинення трудового договору" від 04.08.2015 року.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що наказ № 330 від 04.08.2015 року "Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення" не є наказом про звільнення позивачки, а є проміжним наказом, підставою для звільнення позивачки є наказ № 815к від 04.08.2015 року.

Разом з цим, із змісту вказаних наказів вбачається, що позивачка звільнена з роботи як наказом № 330 від 04.08.2015 року так і наказом № 815к від 04.08.2015 року, і доказів того, що після видання наказу № 330 від 04.08.2015 року позивачкою був скоєний проступок на роботі, вчинений після застосування до неї дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, не надано.

Крім того, як зазначено вище, у відповідності до п.1 Посадової інструкції нарядника №36 депо №3 нарядник призначається на посаду та звільняється з займаної посади наказом по підприємству за поданням Першого заступника депо з перевезень. Виходячи з наданих документів, позивача звільнено на підставі наказів структурного підрозділу підприємства, а не на підставі наказу по підприємству і подання Першого заступника начальника депо про її звільнення не складалося, що не відповідає вимогам п.1 Посадової інструкції нарядника № 36 Депо №3 та не спростовано відповідачем.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 є головою Первинної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на Міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт».

Відповідно до ч.3 ст. 252 КЗпП України та ч.3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» - звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об»єднання професійних спілок).

Згідно до п.10 ч.1 ст. 247 КЗпП України, п.10 ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації, серед іншого, дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві , в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.

Встановлено, що при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_1 з роботи із вищевказаних підстав відповідач не звертався за попередньою згодою на звільнення до виборного профспілкового органу підприємства - Первинної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» на Міському комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт», членом якого вона є, та до вищестоящої профспілки - Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці», що є порушенням п.10 ч.1 ст. 247, ч.3 ст.252 КЗпП України та п.10 ч.1 ст.38, ч.3 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

В ході розгляду даної цивільної справи судом відповідно до приписів ч.9 ст. 43 КЗпП України на адресу Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» було направлено запит про згоду на звільнення позивачки із вищенаведених підстав.

На вказаний запит до суду з Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» надійшла Обґрунтована відмова від 01.12.2016 року на надання згоди на звільнення ОСОБА_1 Таким чином, позивач була звільнена з роботи без отримання згоди відповідного профспілкового органу.

Отже, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання незаконними наказу начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 330 від 04.08.2015 року "Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення" про звільнення ОСОБА_1 з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов"язків, покладених трудовим договором, як працівника, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення та наказу Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" №815к від 04.08.2015 року "Про припинення трудового договору" про звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади нарядника за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов"язків, покладених трудовим договором.

Із наведених підстав підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання незаконним розірвання трудового договору між нею та Міським комунальним підприємством "Дніпропетровський електротранспорт", оскільки судом встановлено, що позивач звільнена з роботи з порушенням трудового законодавства України.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законних підстав або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що звільнення позивачки відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, а тому вона підлягає поновленню на роботі з 04.08.2015 року.

Встановлено, що середньомісячний заробіток позивачки складає 3475 грн. 69 коп., її середньоденна заробітна плата складає 161 грн. 66 коп., що підтверджується відповідними довідками, наданими відповідачем.

Позивач звільнена з роботи 04.08.2015 року і її заробітна плата за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 56 096 грн. 02 коп. (3475 грн. 69 коп. х 16 міс.вимушеного прогулу = 55 611 грн. 04 коп. + 484 грн. 98 коп. (161 грн. 66 коп. х 3 днів вимушеного прогулу) = 56 096 грн. 02 коп.).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як встановлено в судовому засіданні, незаконним звільненням позивачу була дійсно заподіяна моральна шкода, яка виразилася у її перебуванні у стресовому стані після звільнення, душевних стражданнях та переживаннях, які вона зазнала, будучи примушеною докладати додаткові зусилля для організації свого життя. В зв»язку зі звільненням позивач не отримує заробітну плату, через що не має можливості придбати в достатній кількості продукти харчування, предмети першої необхідності, ліки та інші необхідні речі. Заподіяна моральна шкода оцінюється позивачем у розмірі 2 000,00 грн.

Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких вона зазнала, їх тривалості та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача з боку відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б засадам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну моральну шкоду у розмірі 500,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача вважав, що позивач звернулася до суду з пропуском строку позовної давності, а тому просив відмовити у задоволенні позову і з цих підстав.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівникможе звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Судом встановлено, що позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про визнання наказів про застосування дисциплінарного стягнення незаконними у встановлений законом строк - три місяці з моменту винесення наказів про оголошення догани. Проте, ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2015 року у справі № 200/15110/15-ц позов було повернуто позивачу.

Із позовом про визнання незаконним розірвання трудового договору, визнання незаконним наказу № 815к, поновлення на роботі, що розглядаються у даній справі, позивач звернулася до суду 04.09.2015 року, тобто у передбачений ст. 233 КЗпП строк.

Встановлено, що зі змістом наказу № 330 від 04.08.2015 року позивач була ознайомлена в ході розгляду судом даної цивільної справи, позовні вимоги про визнання його незаконним нею було подано до суду 17.11.2015 року, тобто у передбачений ст. 233 КЗпП строк.

З урахуванням того, що відповідач в ході розгляду даної справи у відзиві від 22.09.2015 року зазначив підставами для звільнення позивача накази № 129 від 08.06.2015, № 173 від 22.06.2015 року, № 178 від 23.06.2015 року, що не було відомо позивачу, вона 30.11.2015 року звернулася до суду з позовними вимогами про визнання цих наказів незаконними, тобто у передбачений ст. 233 КЗпП строк. Таким чином, суд вважає, що позивач звернулася до судуіз позовними вимогами у передбачений чинним трудовим законодавством строк.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в загальній сумі 2756 грн. 00 коп. (по 1378,00 грн. за вимоги матеріального та нематеріального характеру).

У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в частині поновлення позивача на роботі та виплати їй заробітної плати за один місяць в розмірі 3475 грн. 69 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 129 від 08.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обов"язків" про оголошення догани ОСОБА_1.

Визнати незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 173 від 22.06.2015 року "Про неналежне виконання службових обов"язків" про оголошення догани, позбавлення премії ОСОБА_1.

Визнати незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 178 від 23.06.2015 року "Про неякісне виконання службових обов"язків" про оголошення догани ОСОБА_1.

Визнати незаконним розірвання трудового договору між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровський електротранспорт" та ОСОБА_1.

Визнати незаконним наказ начальника Депо №3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" № 330 від 04.08.2015 року "Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення" про звільнення ОСОБА_1 з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов"язків, покладених трудовим договором, як працівника, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Визнати незаконним наказ Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт" №815к від 04.08.2015 року "Про припинення трудового договору" про звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади нарядника за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов"язків, покладених трудовим договором.

Поновити ОСОБА_1 на роботі в Міському комунальному підприємстві "Дніпропетровський електротранспорт" на посаді нарядника відділу експлуатації Депо № 3 Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт", з 04.08.2015 року.

Стягнути з Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт", , на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 56 096 грн. 02 коп. та заподіяну моральну шкоду в сумі 500,00 грн., а всього 56 596 грн. 02 коп.

Стягнути з Міського комунального підприємства "Дніпропетровський електротранспорт", , на користь держави судовий збір в сумі 2756 грн. 00 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати їй заробітної плати за один місяць в розмірі 3475 грн. 69 коп.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні решти частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Кудрявцева