Справа № 185/1134/16-ц
Провадження № 2/185/1200/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2016 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Палюх Т.Д., за участю секретаря Федосімової Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,-
02 лютого 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі понесених витрат 6640 грн. та додатково понесені судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. та судовий збір в розмірі 1378 грн. Позовна заява мотивована тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є ОСОБА_1 було пошкоджено автомобіль «Шкода» д.н. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України, яким 13.02.2013 року було здійснено виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 6640 грн. 00 коп. На даний час ОСОБА_1 не компенсувала Моторному (транспортному) страховому бюро України понесених витрат.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу без участі представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 14.11.2011 року о 15 год. 05 хв. у м. Донецьку по вулиці Олімпієва керуючи транспортним засобом Mazda, державний номерний знак НОМЕР_2, при зміні напрямку руху повороту ліворуч не переконалась у безпеці маневру внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем Skoda Octavia A5, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила п. 10.1 ПДР України (а.с.7).
Вказані обставини встановлені постановою Куйбишевського районного суду м.Донецька від 07 лютого 2012 року, тому у відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.
Згідно полісу № АА/0097688 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, транспортний засіб «Skoda Octavia A5», державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована публічним акціонерним товариством «Міська страхова компанія» (а.с.8).
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була.
Згідно звіту про оцінку транспортного засобу № 139/12-05 07.05.2012 року вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження транспортного засобу «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1, становить 7968.08 (сім тисяч девятсот шістдесят вісім грн.08 коп.) (а.с.12-23)
В червні 2012 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся з заявою до МТСБУ про виплату відшкодування.
У зв'язку з настанням страхового випадку, позивачем сплачено страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Skoda Octavia A5», державний номерний знак НОМЕР_1 кошти у сумі 6640 грн., що підтверджується наказом про відшкодування шкоди від 11.02.2012 р., платіжним дорученням № 821 від 13.02.2013 р. (а.с.10,11)
Згідно положень Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена діяльність Моторного ( транспортного ) страхового бюро України, яке являється гарантом виплати відшкодування потерпілим від дорожньо-транспортної пригоди особам.
Відповідно до п. а ст. 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі
У відповідності з вимогами Закону МТСБУ виконало покладений на нього обовязок щодо виплати відшкодування ОСОБА_2 відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу у розмірі 6640 грн..
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
МТСБУ проводить регламентні виплати виключно на підставі ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не укладає зі страхувальниками жодних договорів, оскільки виплати відбуваються виключно на підставі закону, а не договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
При цьому законодавець не визначає обовязок МТСБУ відмовити у проведенні виплати з підстав недотримання триденного строку на повідомлення МТСБУ про настання страхового випадку.
Враховуючи, що позивачем було відшкодовано матеріальну шкоду, яка заподіяна відповідачем, а цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно частин 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні
Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 04.10.2012 р. було укладено додаткову угоду до контракту про надання правової допомоги №77 від 04.10.2012 року, за змістом якої позивачем передано завдання на ведення справи ОСОБА_1, вартість послуги становить 1500грн.. При цьому сам контракт про надання правової допомоги в матеріалах справи відсутній, немає відомостей щодо оплати замовником суми у розмірі 1500 грн..
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що фізична-особа підприємець ОСОБА_3, яка надавала правову допомогу, має право на зайняття адвокатською діяльністю або є іншим фахівцем в галузі права, що згідно вказаних норм закону є підставою для стягнення витрат на правову допомогу.
Також суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1378 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.10,60,87,88,208-210,212-215,218,224-232 ЦПК України, суд
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на оплату страхового відшкодування в розмірі 6640 (шість тисяч шістсот сорок) грн..
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн..
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Суддя Т. Д. Палюх