У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Ріжко», на рішення Таращанського районного суду Київської області від 10 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 4 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Ріжки» про визнання договору оренди землі припиненим та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди землі припиненим та зобов'язання вчинити дії, обґрунтовуючи його тим, що

17 січня 2011 року між ним та Виробничим сільськогосподарським кооперативом «Ріжки» було укладено Договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований

29 грудня 2012 року, що підтверджується договором.

Просив визнати Договір оренди земельної ділянки від 17 січня 2011 року, укладений між ОСОБА_3 та Виробничим сільськогосподарським кооперативом «Ріжки», який зареєстрований 29 грудня 2012 року припиненим з

18 січня 2016 року та зобов'язати Виробничий сільськогосподарський кооператив «Ріжки» повернути йому земельну ділянку розміром 2,9275 га, кадастровий

номер НОМЕР_2, право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 6 грудня 2010 року; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 10 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від

4 липня 2016 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано Договір оренди земельної ділянки від 17.01.2011 року, укладений між ОСОБА_3 та Виробничим сільськогосподарським кооперативом «Ріжки», який зареєстрований 29.12.2012 року припиненим з 18.01.2016 року.

Зобов'язано Виробничий сільськогосподарський кооператив «Ріжки» повернути ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 2,9275 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка йому належить на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 16.12.2010 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2, який діє в інтересах Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Ріжко», звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішеннята передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано керувався положеннями ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» та вірно виходив із того, що сторони уклали договір оренди земельної ділянки 17 січня 2011 року терміном на п'ять років, земельна ділянка передана позивачем відповідачу в оренду згідно з актом приймання-передачі від 17 січня

2011 року, орендар з моменту укладання договору оренди прийняв та приступив до її фактичного використання. Таким чином суди дійшли правильного висновку, що п'ятирічний строк використання земельної ділянки має відраховуватися з часу укладання та підписання договору сторонами, тобто строк дії договору закінчився 18 січня 2016 року; державна реєстрація договору 29 грудня 2012 року не може змінювати моменту укладання оспорюваного договору.

Оскільки відповідач відмовився повернути спірну земельну ділянку, суди правомірно задовольнили вимоги позивача в частині зобов'язання повернення земельної ділянки.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Таращанського районного суду Київської області від

10 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 4 липня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Ріжки» про визнання договору оренди землі припиненим та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Ріжко», на рішення Таращанського районного суду Київської області від 10 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 4 липня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна