Справа № 201/4779/16-ц (2/201/1693/2016)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем має дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який досягши повноліття продовжує навчання. У зв'язку із зазначеним ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхнього сина до закінчення ним навчання, але небільше, ніж до досягнення ним 23 років, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу боржника.

Позивач надала заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі (а. с. 24).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного позову, посилаючись на те, що відповідач стабільно надає матеріальну допомогу своєму сину, останній є повнолітнім, при цьому до суду з даним позовом звернувся не він, а його мати.

Суд, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується матеріалами справи.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2004 року на відповідача покладено обов'язок щодо сплати на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше одного неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 13 вересня 2004 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 10).

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України.

Положеннями ст.199 Сімейного кодекс України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки в ході судового розгляду даного спору не знайшов підтвердження факт ухилення відповідача від матеріальної допомоги своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» - судові витрати по даній справі віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 199 Сімейного кодексу України, ст.ст. 88, 208, 209, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой