Справа № 2023/2047/2012
Провадження № 2/628/14/16
20 липня 2016 року Купянський міськрайонний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Литвинова А.В.
при секретарі Борщовій О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Купянську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Укргазбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми кредитної заборгованості,
В забезпечення кредитного договору укладено Договір поруки №11/08-7 від 08.08.2008 р. з відповідачем ОСОБА_1, який поручився перед кредитором (банком) за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.
Свої зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти.
Відповідачі умови договору кредиту не виконали в результаті чого, станом на 20 березня 2015 року мають вищевказану заборгованість перед ПАТ АБ Укргазбанк .
В судове засідання представник позивача надала клопотання в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити та проводити судові засідання без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 приймав участь лише в одному судовому засіданні, в якому позов визнав, але в подальшому в судові засідання не з`являвся, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Представник відповідача ОСОБА_1 позов в частині заборгованості за кредитом щодо свого довірителя не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову щодо ОСОБА_3, посилаючись на те, що поруку необхідно вважати припиненої, тому що кредитор не пред`явив вимогу до нього в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням. Також вона просила застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по вказаному кредитному договору.
Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 21.01.2010 р. ВАТ АБ "Укргазбанк" офіційно змінив своє найменування на ПАТ АБ "Укргазбанк" та є його правонаступником всіх прав та обов'язків (а.с.36-38).
За умовами п.3.3.3 кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався здійснювати повернення кредиту щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця у розмірі не менше 1/60 від суми отриманого кредиту, що становить 1191 грн. 00 коп., а останній платіж сплатити не пізніше 07.08.2013 р.
Відповідно до п.3.3.4 кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно, один раз на місяць не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитом, та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.п.1.1. сплачувати проценти за користування кредитними коштами.
У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п.3.1.10 цього договору (18,5 % річних) , збільшеної на 1% (тобто 19,5 %), починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.
Також 08.08.2008 р. у забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору укладено договір поруки №11/08-7 з ОСОБА_1, за умовами якого останній взяв не себе зобовязання нести відповідальність разом з позичальником за виконання ОСОБА_2 зобовязань по кредитному договору.
З лютого 2009 року відповідач ОСОБА_2 припинив сплачувати проценти за користування кредитними коштами, в результаті чого виникла прострочена заборгованість по сплаті процентів, чим порушив умови кредитного договору.
22 лютого 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 265, яким запропоновано звернути стягнення на вказаний автомобіль, строк платежу за яким настав 16 жовтня 2009 року. 04 березня 2010 року о 11:59 годині реєстратором Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано звернення стягнення на підставі договору застави, 4339, 08.08.2008, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) № 26399759 від 04.03.2010 р. (а.с. 29).
15 липня 2014 року, державним виконавцем Тіміршиною Людмилою Іванівною складено акт опису й арешту майна, відповідно до якого вказаний автомобіль в робочому стані, всі вузли і агрегати в наявності, автомобіль без наявних пошкоджень. Автомобіль переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 Цей акт підписано представником позивача ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 без зауважень.
Відповідач ОСОБА_2 погодився з вказаною вартістю автомобіля, не заперечував проти його передачі на реалізацію, про що 24 листопада 2014 року подав заяву до в.о. начальнику ВДВС Купянського МРУЮ. ПАТ «УКРГАЗБАНК» також погодився з вказаною оцінкою, що підтверджується написом представника позивача на вказаному звіті.
04 грудня 2014 року автомобіль передано представнику державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за актом приймання-передавання майна, при цьому в характеристиці майна зазначено, що працездатність автомобіля не перевірялась, відсутні АКБ, бензобак.
16 жовтня 2015 року державним виконавцем прийнято постанову про зміну зберігача, відповідно до якої змінено зберігача автомобіля на представника ДП «СЕТАМ» МУЮ ОСОБА_8.
В даний час автомобіль не реалізований, зберігається ДП «СЕТАМ» МУЮ.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідач ОСОБА_2 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.
Відповідно до вимог т. 174 ЦПК України, якщо у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Разом із тим, за загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло в березні 2009 року, а до суду він звернувся лише 07.05.2012 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред`явлення позову.
Крім того, за змістом ч.4 ст. 613 ЦК України боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Якщо боржник доведе, що не виконав грошового зобов`язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, оскільки порушення грошового зобов`язання у вигляді його прострочення боржником не настало і в такому разі вважається, що виконання зобов`язання відстрочено на час прострочення кредитора.
Таким чином, ураховуючи суть взаємопов`язаних кредитних і заставних зобов`язань, факт прийняття кредитором від боржника предмета застави для його подальшої реалізації, породжує для кредитора обов`язок вчинити необхідні для цього дії протягом розумного строку (якщо відповідний строк не визначено законом чи договором). Ухилення від учинення таких дій зумовлює виникнення прострочення з боку кредитора.
Беручи до уваги, що позивач отримав від відповідача ОСОБА_2 предмет застави автомобіль 04.12.2014 р. і до теперішнього часу не вчинив дій по його реалізації , суд вважає неправомірними дії ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо нарахування з 05.12.2004 року процентів за вказаним кредитним договором.
а також суму сплаченого судового збору у розмірі 828,66 грн.
Відповідно до т. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.
Судом встановлено, що договором поруки, укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, не встановлений строк, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.1) про його дію до припинення забезпеченого ним зобовязання Позичальника за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, тому що суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України, то в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту не пред'явить вимоги до поручителя.
Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.
Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). »
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року (справа № 6-28цс14).
Банк пред'явив вимогу до поручителя шляхом подання цього позову лише у травні 2012 році, тобто вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку, тому поруку припинено на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України.
Крім того, ПАТ «Укргазбанк» тривалий час не вчиняв жодних дій щодо зменшення збитків, завданих порушенням зобовязань з боку боржника, кредитора ОСОБА_9 , який з лютого 2009 року припинив сплачувати проценти за користування кредитними коштами, та лише 22 лютого 2010 року отримав виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на автомобіль, який був предметом застави, та до 15 липня 2014 року заставодержатель не вчиняв дій щодо прийняття від боржника предмета застави для його подальшої реалізації, ухилявся від реалізації своїх прав за договором застави, встановлених підпунктами 3.1.1., 3.1.4., 3.1.5, 3.1.6 пункту 3.1 розділу ІІІ договору, внаслідок чого виникло прострочення з боку кредитора та збільшився обсяг відповідальності поручителя.
Матеріали справи не містять доказів, що відповідачу ОСОБА_1 до червня 2016 року було відомо про вчинення нотаріусом виконавчого напису щодо автомобіля, на придбання якого позивачем було надано кредит відповідачу ОСОБА_2 та за виконання якого ОСОБА_1 є поручителем, відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим написом, звернення стягнення на предмет застави.
За змістом ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених ч. 4 ст. 545 цього Кодексу (у разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора).
Ураховуючи суть взаємопов'язаних кредитних і заставних зобов'язань, факт прийняття кредитором від боржника предмета застави для його подальшої реалізації породжує для кредитора обов'язок вчинити необхідні для цього дії протягом розумного строку (якщо відповідний строк не визначено законом або договором). Ухилення від учинення таких дій зумовлює виникнення прострочення з боку кредитора.
Такий правовий висновок міститься у Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-2387цс15.
Не вчинення кредитором протягом розумного строку реалізації предмета застави і неможливість вчинити боржникові або поручителю аналогічної дії, спрямовані на задоволення вимог заставодержателя, має кваліфікуватися як невжиття заходів щодо зменшення збитків, завданих порушенням зобов'язання, та призводить до прострочення кредитора та збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами та пеня, тобто до збільшення обсягу відповідальності поручителя, що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України є підставною для припинення поруки.
Прострочення кредитора без згоди поручителя не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.
З цих підстав позов в частині стягнення заборгованості по кредитному договору № 11/08-7 від 08.08.2008 року солідарно з ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки зобовязання за договором поруки № 11/08-7 від 08 серпня 2008 року припинені.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.
Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 536, 553, 554, 559, 613, 625, 610, 1050, 1054 ЦК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Укргазбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми кредитної заборгованості - задовольнити частково.
а також суму сплаченого судового збору у розмірі828,66 грн.
В інший частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.В. Литвинов