Провадження № 22-ц/773/746/16 Категорія: 27 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Русинчука М.М., Мудренко Л.І.,

за участю секретаря Лимар Р.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення заборгованості за договором, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

28 березня 2016 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області в позові ОСОБА_3 відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим через неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному об'ємі.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу із наведених у ній підстав підтримав, просив задовольнити, тоді як представник відповідача просила її відхилити, з огляду на безпідставність наведених у ній доводів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Встановлено і це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 29 вересня 2015року о 09 год. по вул. Гордіюк в м. Луцьку позивач ОСОБА_3, рухаючись заднім ходом автомобілем «ПАЗ 32054» н.з. НОМЕР_2, здійснив наїзд на припарковий позаду ОСОБА_5 автомобіль «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_1. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Позивач ОСОБА_3 свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнав повністю, у зв'язку із чим, відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності" сторони обмежились складанням Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 62).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ПАЗ 32054» н.з. НОМЕР_2 перед третіми особами, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне), відповідно до Полісу № АІ/4193735 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24 січня 2015 року. (а.с. 5).

Встановлено, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) виплатило ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 3 077, 87 грн.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи належними доказами та не оспорюються сторонами.

Також встановлено, що 29 вересня 2015 року ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_3 350 дол. США на ремонт автомобіля, пошкодженого в результаті ДТП (с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ч. 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом та в уточненій заяві, поданій під час судового розгляду, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за розпискою в розмірі 350 дол. США.

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до розписки від 29 вересня 2015 року ОСОБА_5 отримав зазначені кошти, які зобов'язався повернути позивачу ОСОБА_3 після отримання страхового відшкодування. Однак, після виконання страховою компанією взятих на себе зобов'язань, відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначені кошти не повернув.

Отже, зміст позовних вимог свідчить, що позов заявлено з підстав невиконання відповідачами зобов'язань, між сторонами виникли правовідносини зобов'язального характеру, а позивач просив вирішити зазначений спір в порядку, передбаченому главою 48 ЦК України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Спосіб захисту права особи у разі безпідставного набуття належного їй майна іншою особою визначений ст. 1212 ЦК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З огляду на викладене та враховуючи, що предметом спору, у зазначеному випадку, є кошти, які були передані позивачем ОСОБА_3 в рахунок відшкодування майнової шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу під керуванням відповідача ОСОБА_4 та виплачені останньому страховою компанією в розмірі страхового відшкодування, визначеного законом, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту права, його вимоги є безпідставними, так як правові підстави для покладення на відповідачів обов'язку по стягненню спірних коштів, в порядку, встановленому главою 48 ЦК України, відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Всупереч вищенаведеним положенням процесуального закону, позивач не подавав письмову заяву про зміну підстави позову, у зв'язку із чим, суд правильно не взяв до уваги його посилання в додаткових поясненнях на ст. 1212 ЦК України, як на зміну підстави позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і обґрунтовано відмовлено в позові.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: