У х в а л а

іменем україни

13 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 13 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» (далі - ПрАТ «АІСЕ Україна») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за угодою № 83027 у сумі 21 489 грн 78 коп. та судовий збір.

На обґрунтування позову зазначило, що 29 січня 2005 року між ним та ОСОБА_4 було укладено угоду № 83027 на придбання останнім автомобіля AveoHulm51A та підписано додатки № 1 та № 2 до неї. Зазначена угода укладена у рамках створеної ним (позивачем) системи надання послуг з придбання автомобілів «Автоплан». При виконанні умов угод, укладених з учасниками в рамках цієї системи, учасникам надаються послуги,спрямовані на придбання ними автомобіля. Вказані послуги полягають у формуванні груп учасників, організації та проведенні у групах жеребкувань та аукціонів, а також інших послуг, передбачених угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним учасником цієї системи. У червні 2005 року ОСОБА_4 отримав у власність автомобіль марки ChevroletAveo, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 та 23 червня 2005 року зареєстрував його на своє ім`я у МРЕВ м. Лисичанська. Відповідно до ст. 4 угоди, ОСОБА_4 зобов`ячався оплатити вартість автомобіля, а також наданих йому послуг, шляхом сплати 84 щомісячних повних внесків. У рахунок забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань за угодою, 21 травня 2005 року між товариством і ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було укладено договір поруки, за яким вони зобов`язалися відповідати солідарно перед кредитором у повному обсязі за виконання ОСОБА_4 зобов`язань за вказаною угодою. Вказував, що ОСОБА_4, починаючи з травня 2010 року сплачував щомісячні внески, порушуючи п. 4.2 додатку № 2 до угоди щодо розміру оплат. Зазначав, що ним, у зв'язку з неналежним виконанням угоди, 5 листопада 2010 року на адресу відповідача було спрямовано вимогу щодо одноразової сплати всієї суми заборгованості у розмірі 22 260 грн 05 коп. за угодою не пізніше 15 листопада 2010 року, що передбачено п. 15.3 ст. 15 до додатку № 2 угоди, яку він отримав особисто 10 листопада 2010 року, однак суму боргу не виплатив.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 11 грудня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 липня 2014 року зазначені судові рішення скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 13 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 15 жовтня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «АІСЕ Україна» суму заборгованості за угодою № 83027 в сумі 21 489 грн 78 коп. Вирішено питання судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, або справу направити на новий розгляд, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки між сторонами склалися договірні правовідносини, а тому наявні підстави, передбачені ст. ст. 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України для стягнення заборгованості.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 13 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко