Справа № 355/715/16-ц
Провадження № 2/355/386/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року Баришівський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

з участю прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області Перетятько І.С.

головного спеціаліста служби у справах дітей та сім'ї Баришівської райдержадміністрації Київської області Ілляш Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Баришівському районному суді Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав та відшкодування шкоди, спричиненої здоров'ю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав та відшкодування шкоди, спричиненої здоров'ю. Позовну заяву обґрунтовують тим, що батьком позивача ОСОБА_3 є ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, матір'ю - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до рішення Станично - Луганського районного суду Луганської області від 26 листопада 2006 року шлюб між батьками позивача ОСОБА_3 розірвано.

29 жовтня 2006 року батько ОСОБА_6 забрав неповнолітнього сина ОСОБА_3 від матері ОСОБА_5 за її згодою з с. Красна Талівка, Станично - Луганського району, Луганської області, через неналежний догляд матері та стан здоров'я дитини. З вказаного часу позивач ОСОБА_3 проживає разом з батьком та своєю бабусею - ОСОБА_4.

Рішенням Станично - Луганського районного суду Луганської області від 10 липня 2008 року у справі №2-41/2008 р., визначено місцем проживання ОСОБА_3 з його батьком - ОСОБА_6 та бабусею - ОСОБА_4

З 29 жовтня 2006 року і по даний час відповідач ОСОБА_5 не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина, позивача по справі ОСОБА_3, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною взагалі. Відповідач не забезпечує відповідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток позивача ОСОБА_3, як складову виховання. За останніх дев'ять років позивач ОСОБА_3 не отримав від своєї матері жодного подарунка на день народження та жодної іграшки. Відповідач ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, не цікавиться життям сина - ОСОБА_3, не відвідувала та не відвідує останнього вдома, в дитячому дошкільному закладі, у школі.

В результаті неналежного догляду матір'ю - ОСОБА_5 за сином ОСОБА_3 впродовж 2001 - 2006 років останній захворів, постійно хворіє на даний час, у зв'язку з чим потребує лікування та належного догляду, якого його мати ОСОБА_5 не бажає та не може забезпечити.

У зв'язку з вищенаведеними фактами позивач ОСОБА_3 звернувся до служби у справах дітей та сім'ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області з заявою щодо захисту своїх прав та законних інтересів, вказаною службою проведено перевірку викладених у зверненні фактів та надано відповідний висновок. Позивач ОСОБА_3 вважає, що через неналежний догляд за ним зі сторони відповідача ОСОБА_5 і призвело до ушкодження його здоров'я та хвороби, такими діями відповідача він зазнав моральної шкоди, яка полягає в ушкодження здоров'я та захворюваннях, а також у тому, що через тривалий неналежний догляд та ушкодження здоров'я, ОСОБА_3 відчував фізичний біль, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт. В результаті отриманих ушкоджень здоров'я він не може жити спокійним, повноцінним життям, у нього часто проявляються емоційні спалахи та нервові переживання.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять суд позбавити відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_3 моральну шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що на протязі дев'яти років відповідач ОСОБА_5 не приїжджала та не цікавилася сином. Вона в секті п'ятидесятників. Син ОСОБА_6 привіз до неї додому свого сина її внука ОСОБА_3, який ледве не помер. В п'ять років його вага була 15 кілограм. Син ОСОБА_7 інвалід ІІ групи вже дванадцять років. ОСОБА_8 на даний час навчаться в дев'ятому класі Морозівського навчально-виховного комплексу. Відповідач ОСОБА_5 жодного дня ніде не працювала. Вона знала про те, що її син хворіє, однак ніякої допомоги не надавала. Позивач ОСОБА_4 просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_4 в судовому засіданні оголосила лист, який написав неповнолітній позивач ОСОБА_3 до суду та просив його приєднати до матеріалів справи. В даному листі ОСОБА_3 зазначив, що так як він не буде присутній в судовому засіданні, він хоче висловити свою думку щодо його біологічної матері. Скільки він себе пам'ятає, то він завжди хворів завдяки їй. Вона десять років не приїжджала та не хотіла його бачити, навіть чути по телефону. Завдяки матері, батько хлопчика став інвалідом ІІ групи. Вона приїхала до нього в село Бзів у березні 2016 р., після чого вся сім,я захворіла. ОСОБА_5 хотіла, щоб ОСОБА_3 ще у віці п'ять років помер. Позивач ОСОБА_3 хоче жити і хоче щоб його бабуся була здорова Завдяки бабусі він живий. Десять років ОСОБА_3 не був потрібний матері, яка хоче отримувати від нього аліменти, коли він стане повнолітнім. Вона для нього чужа. ОСОБА_9 любить свою бабусю, як свою матір. Бабуся завжди піклувалася за нього. Він хоче, щоб суд позбавив ОСОБА_5 батьківських прав відносно нього та стягнув з неї на його користь моральну шкоду нанесену його здоров'ю в сумі 1000 (одна тисяча) гривень. 02.09.2016 року ОСОБА_5 з Луганської області приїздила до Баришівського районного суду, але до нього в с. Морозівка за 14 кілометрів не завітала, чим підкреслила «свою любов» до сина. ОСОБА_9 ніколи цього їй не вибачить бо він вже дорослий і все розуміє.

Відповідач ОСОБА_5 02.09.2016 року в судовому засіданні позов не визнала, однак зазначила, що у неї є гроші в сумі 1000 (одна) тисяча гривень, які вона має і дасть сину. ОСОБА_9 її середній син. Про те, що дитина хворіла вона не знала, його забрали у неї, ошукавши її. Однак не заперечує ту обставину, що 10 липня 2008 року Станично-Луганський районний суд Луганської області відмовив їй в задоволенні позову до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про відібрання дитини, визначення його місця проживання та стягнення моральної шкоди, та задовольнив зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_6 та бабусею ОСОБА_4. З 2006 року ОСОБА_5 з сином не спілкується, грошові кошти на утримання та лікування не надавала, участі у вихованні сина не приймала, 15 років вона ніде не працює. На протязі останніх 10 років сином вона взагалі не займалася, ОСОБА_3 до неї вороже налаштований. За ці десять років до ОСОБА_3 ні разу не приїжджала в село Бзів, Баришівського району, Київської області. Відповідач ОСОБА_5 заперечує проти позбавлення її батьківських прав, але аргументованого якогось пояснення такого її ставлення до своєї дитини суду не надала.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_10 пояснив суду, що відповідач ОСОБА_5 його сестра. Він подякував бабусі ОСОБА_4, що ці роки вона виховувала ОСОБА_3. Позивач ОСОБА_4 забрала дитину і поїхала в Київську область. Його сестра Таня не мала коштів їздити до дитини, вона живе в селі з двома іншими дітьми. Він хотів би щоб вони помирились. ОСОБА_9 не хоче спілкуватися з матір'ю.

В судовому засіданні представник третьої особи служби у справах дітей та сім'ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області Ілляш Юлія Вікторівна пояснила суду, що з 2015 року служба у справах дітей та сім'ї знайома із ситуацією, яка відбувається в сім'ї неповнолітнього ОСОБА_3. В 2015 році Баришівським районним судом розглядався аналогічний позов і суд відмовив позивачам в задоволенні позову. Дядько ОСОБА_10 тоді обіцяв, що буде підтримувати ОСОБА_3. У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до служби з заявою про позбавлення його мами ОСОБА_5 батьківських прав. Однак, а ні дядько ОСОБА_10, а ні мати дитини ОСОБА_5 не виявили бажання після того бачитись з ним. Ніякої підтримки з боку матері ОСОБА_9 не має. Ілляш Ю.В. була присутня при зустрічі матері ОСОБА_5 із сином ОСОБА_3 в березні 2016 року, яка його не обняла, не поцілувала. Все почалось лише з обвинувачень та бруду з боку ОСОБА_5 Служба у справах дітей та сім'ї Баришівської районної державної адміністрації дали згоду на позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 по відношенню до сина ОСОБА_3.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснив суду, що ОСОБА_4, її син ОСОБА_7 та її онук ОСОБА_3 приїхали проживати у село Бзів, Баришівського району, Київської області та жили напроти його будинку через дорогу. Хлопчику на той час було 5 років. Вони жили на квартирі та будували собі будинок. Ніколи за всі ці роки матері дитини свідок в очі не бачив. ОСОБА_9 постійно хворіє, ОСОБА_4 неодноразово брала в борг у нього грошові кошти на лікування дитини від однієї до трьох тисяч. ЇЇ син ОСОБА_7 є інвалід і теж хворіє.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що ОСОБА_4, її син ОСОБА_7 та її онук ОСОБА_3, коли приїхали в село Бзів, то проживали на квартирі біля її домоволодіння. ОСОБА_9 часто хворіє і його батько ОСОБА_7 також. Вона їм часто позичала гроші на лікування ОСОБА_3. В кінці вулиці сім,я ОСОБА_4 побудували собі житловий будинок, в якому на даний час проживають. ОСОБА_13 біля 15-ти років. Жителі села Бзів всією вулицею жаліють ОСОБА_13. Хлопець привітний, вихований, ввічливий, відвідує школу. В березні цього року приїздила мати ОСОБА_9, а він їй сказав, що не хоче бачити таку матір. Вона йому ніколи не допомагала, як він хворів.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила суду, що ОСОБА_13 знає з п'яти років, він часто хворіє. ОСОБА_4 приходила до неї часто позичати гроші на лікування ОСОБА_13. Матір хлопчика вона ніколи не бачила. В березні 2016 року ОСОБА_5 приїжджала в село Бзів. ОСОБА_9 казав потім свідку, що краще б її не було. ОСОБА_9 ходить у школу в дев'ятий клас. Він вихований хлопчик.

Прокурор Перетятько Ірина Сергіївна в судовому засіданні підтримала заявлений позов.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_10, представника третьої особи служби у справах дітей та сім'ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області Ілляш Ю.В., свідків: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14, думку прокурора, який вважає за необхідне позбавити відповідача ОСОБА_5 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, у свідоцтві про народження якого батьком записано ОСОБА_6, матір'ю ОСОБА_5

Сімейне життя не склалося. Рішенням Станично - Луганського районного суду Луганської області від 26 листопада 2006 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано. Хлопчик залишився проживати з матір'ю. Але у зв'язку з неналежним доглядом за сином зі сторони матері та поганим станом його здоров'я, ОСОБА_6 29 жовтня 2006 року забрав свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 до себе та своєї матері ОСОБА_4

Рішенням Станично - Луганського районного суду Луганської області від 10 липня 2008 року, справа №2-41/2008 р., місце проживання ОСОБА_3 визначено з його батьком - ОСОБА_6 та бабусею - ОСОБА_4 З того часу ОСОБА_3 проживає разом з бабусею та перебуває на повному її утриманні.

Відповідач ОСОБА_5 близько 10 років ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: ніякої матеріальної допомоги не надає, не піклується про стан здоров'я своєї дитини, не цікавиться його успіхами, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитині необхідного харчування, не спілкується з неповнолітнім в обсязі необхідному йому для нормального самоусвідомлення, не створює умов для отримання ним освіти, не займається підготовкою до самостійного життя, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Оскільки ОСОБА_5 не виконувала жодного з покладених на батьків обов'язків по відношенню до свого сина ОСОБА_9, самоусунулася від його виховання, тому позивач ОСОБА_3 звернувся до служби у справах дітей та сім'ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області із письмовою заявою про доцільність позбавлення батьківських прав його матері ОСОБА_5. Службою у справах дітей та сім'ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області було проведено перевірку викладених у зверненні фактів та надано висновок про доцільність позбавлення гр. ОСОБА_5 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідачем ОСОБА_5 не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивачів щодо її ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок служби у справах дітей та сім'ї, суд вважає Висновок достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ОСОБА_5 ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно відповідач по справі на протязі 10 років вихованням своєї дитини не займається і ухиляється від своїх обов'язків по її утриманню та вихованню, не спілкується з ним і не проявляє про сина щонайменшої материнської турботи, тому ОСОБА_5 повинна бути позбавлена батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_9.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

У зв'язку з порушенням відповідачем ОСОБА_5 прав позивача ОСОБА_3, останній зазнав моральної шкоди. ОСОБА_3, як хвора дитина, тривалий час страждає на хворобу нирок, переніс оперативне втручання, постійно потребує дорогостоячих ліків, де біологічна мати самоусунулась, як від надання дитині матеріальної допомоги так і взагалі ним не опікувалась, а тому вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1000 (одна тисяча) гривень також підлягають до задоволення.

За правилами ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_3 згідно квитанції від 29.06.2016 року сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп., то з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір, який був сплачений позивачем за розгляд справи в суді.

Встановлені судом обставини підтверджуються:

-ксерокопією свідоцтва про народження ОСОБА_3, серії НОМЕР_1, виданого повторно 22 листопада 2012 року;

-ксерокопією паспорта ОСОБА_4, серії НОМЕР_2, виданого 29 червня 1998 року;

-ксерокопією паспорта ОСОБА_5, серії НОМЕР_3, виданого 18 березня 2002 року;

-ксерокопією рішення Станично - Луганського районного суду Луганської області від 10 липня 2008 року;

-ксерокопією виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1122 у поліклініку за місцем проживання;

-ксерокопією консультативного висновку 279 від 18.02.2014 року;

-ксерокопією висновку про доцільність позбавлення гр. ОСОБА_5 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3;

-іншими матеріалами справи.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 141, 150, 157, 164, 165, 166, 167, 180-183 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 24.04.2001 року, Конвенції ООН про права дитини, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року та набула чинності 27.09.1991 року, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Баришівської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав та відшкодування шкоди, спричиненої здоров'ю задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, жительку АДРЕСА_2, відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, жительки АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, моральну шкоду, заподіяну здоров,ю в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, жительки АДРЕСА_2 на користь позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, судовий збір в розмірі 551 (п,ятсот п,ятдесят одна) грн. 20 коп., що був сплачений позивачем при подачі позовної заяви за розгляд справи в суді.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду В. М. Єременко