АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1581/16 Головуючий 1-ї ін-ї. - Зуб Г.А.
Справа № 2018/6970/2012 Доповідач - Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С. суддів: - Бездітко В.М., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 13 січня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця, зацікавлені особи - Київській відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_6,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що на виконанні Київського ВДВС ХМУЮ знаходиться виконавчий лист, виданий на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 06.12.2012 року, яким стягнуто з ОСОБА_6 суму інфляційного збільшення боргу в розмірі 18277,21 грн., трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 13399,94 грн. та судового збору в розмірі 316,77 грн., а всього 31993,92 грн. З моменту подачі заяви про відкриття виконавчого провадження стягувач не має жодної інформації про те, чи виконано вказане рішення суду та чи взагалі відкрито виконавче провадження, оскільки державний виконавець постанову про відкриття виконавчого провадження стягувачу не надіслав. Крім того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, ОСОБА_6 на праві приватної власності належать три будинки, проте державним виконавцем не було вчинено жодних дій щодо реалізації цих будинків в рахунок погашення заборгованості, що порушує права та законні інтереси стягувача.

Просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ, в провадженні якого перебувають виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 31993,92 грн., щодо ненаправлення стягувачу постанови про відкриття виконавчого провадження; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ, в провадженні якого перебувають вказані виконавчі листи, щодо невиконання рішення апеляційного суду Харківської області від 06.12.2012 року шляхом реалізації будинків, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3, та належать на праві приватної власності ОСОБА_6; зобов'язати державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ, в провадженні якого перебувають виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 загальної суми боргу в розмірі 31993,92 грн., невідкладно направити засобами поштового зв'язку на адресу стягувача постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов'язати державного виконавця фактично виконати рішення апеляційного суду Харківської області від 06.12.2012 року, а також стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 7165,60 грн.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_8 скаргу підтримала.

Представник заінтересованої особи Київського ВДВС ХМУЮ - Кононенко О.М проти задоволення скарги заперечував.

Заінтересована особа - ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 13 січня 2016 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Постановлено визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ Голуба В.В. щодо ненаправлення ОСОБА_4 постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2015 року за виконавчим листом №2/2018/2185/12/07, виданим 30.04.2015 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_6 суми боргу в загальному розмірі 31993 грн. 92 коп.; зобов'язати державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ Кононенка О.М., в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, у відповідності до ст. 25 ч.5 Закону України «Про виконавче провадження» направити засобами поштового зв'язку на адресу ОСОБА_4 постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2015 року за виконавчим листом №2/2018/2185/12/07, виданим 30.04.2015 року Київським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_6 суми боргу в загальному розмірі 31 993 грн. 92 коп.

В іншій частині в задоволенні скарги - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник скаржника - ОСОБА_5 просить ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2016 року в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо невиконання ним вчасно рішення апеляційного суду Харківської області від 06.12.2012 року, зобов'язання його усунути допущені порушення прав стягувача, негайно виконати рішення суду, що набрало законної сили, та реалізувати майно боржника, а також в частині вимог про розподілення судових витрат у справі - скасувати і постановити з цих питань нову ухвалу, якою відповідні вимоги скарги ОСОБА_4 задовольнити. В іншій частині ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13.01.2016 року залишити без змін.

Вважає ухвалу у частині відмови у задоволенні решти позовних вимог необґрунтованою, невмотивованою та такою, що постановлена з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні скарги у частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ щодо невиконання ним рішення апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2012 року у строк, визначений ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов'язання державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ, в провадженні якого перебуває виконавчий лист, невідкладно виконати рішення апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2012 року, в тому числі шляхом реалізації належного боржнику нерухомого майна, а саме: будинку АДРЕСА_3 суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Судова колегія з таким висновком суду погоджується.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VІІ ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.07.2012 року було частково задоволено позов ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_6 суму інфляційного збільшення боргу у розмірі 8277,18 грн., три відсотки річних від суми боргу у розмірі 10819,46 грн., судовий збір у розмірі 214,60 грн., а всього 19311,24 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06.12.2012 року, вказане рішення змінено та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 суму інфляційного збільшення боргу у розмірі 18277,21 грн., три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 13399,94 грн. та судовий збір у розмірі 316,77 грн., а всього 31993,92 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки в сумі 892 грн. відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2013 року, рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.07.2012 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.12.2012 року в частині позовних вимог щодо стягнення неустойки скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2015 року, заяву представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання задоволено та поновлено ОСОБА_4 пропущений з поважних причин строк для пред'явлення до виконання виконавчого документа №2/2018/2185/2012/07 по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення процентів за користування коштами, інфляційного збільшення боргу, трьох процентів річних і неустойки.

08.05.2015 року представник позивача ОСОБА_11 подав до Київського ВДВС ХМУЮ заяву про відкриття виконавчого провадження.

Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ Голуба В.В. від 14.05.2015 року було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

Зважаючи на порушення державним виконавцем вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» та ненаправлення на адреси стягувача та боржника копій постанови про відкриття виконавчого провадження, судом першої була обґрунтовано визнана неправомірною бездіяльність виконавця та задоволено скаргу в цій частині.

Посилання представника заявника в апеляційній скарзі на необхідність задоволення інших вимог скарги, а саме, щодо зобов'язання державного виконавця фактично виконати рішення апеляційного суду Харківської області та реалізувати належні боржнику житлові будинки, судовою колегією не приймаються.

Із роз'яснень, які містяться у п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, вбачається, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» проводяться виконавчі дії - направлені запити та отримані відповіді щодо наявності належного боржнику майна до ВДАІ м. Харкова, реєстраційної служби ХМУЮ, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанову про розшук майна боржника, постанову про арешт коштів боржника на рахунках в банківських установах ( а.с. 27 - 46 ), в зв'язку з чим підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 в цій частині немає.

Доводи апелянта про необхідність задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу з Київського ВДВС ХМУЮ у повному обсязі, не підтверджено належними доказами.

Із матеріалів справи вбачається, що правову допомогу позивачеві надавав ТОВ «Харківський центр правової допомоги» в особі ОСОБА_7 на підставі договору № 12-20/10-15 від 20.10.2015 року.

Проте, участь у справі приймав інший представник заявника - ОСОБА_8, яка діяла від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, виданої в порядку передоручення ОСОБА_12 ( а.с. 48 ).

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду не спростовують.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ст.307 ч.2 п.1, ст.312 ч.1 п.1, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 13 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді