АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарська Ірина Анатоліївна, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Бугайова Людмила Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнаннятакого, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. 08.06.2015 та зареєстрований в реєстрі за №590 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 11.02.2013 в сумі 895 846,21 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.02.2016 позовну заяву задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. від 08.06.2015 за реєстровим №590 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 невиплачених в строк з 11.02.2013 по 27.03.2015 на підставі договору позики грошових коштів у розмірі 895 846 грн. 21 коп. таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Справа №760/14734/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6559/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Козленко Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що позовні вимоги не відповідають фактичним обставинам справи та є власними припущеннями та перебільшеними міркуваннями, які не підтвердженні жодними доказами. Зазначила, що законодавством не передбачені будь-які обмеження щодо звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не прийняв до уваги, що між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості за договором позики.

З таким висновком суду не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2013 між ОСОБА_3 (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник) було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за №662, відповідно до п.1 умов якого Позичальник отримав від Позикодавця грошові кошти в сумі 326 114,40 грн., що є еквівалентом суми 40800 доларів США по курсу НБУ на день підписання цього договору (а. с. 10-12). Підпунктом б) п.2 договору позики передбачено, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 11.02.2014, що підтверджується заявою позичальника, підпис на якій має бути засвідчено нотаріально (продовження цього терміну допускається за додатковим погодженням між сторонами, яке має бути нотаріально посвідчене). Відповідно до п.п.в) п.2 договору позики, передбачено порядок повернення позики позичальником (строки та розміри). Пунктом 4 договору передбачено, що при неповерненні суми позики своєчасно, позикодавець вправі буде пред'явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.08.06.2015 ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріусу КМНО Войнарської І.А. із заявою про вчинення виконавчого напису, надавши наступні документи: договір позики, письмову вимогу про усунення порушень зобов'язання, докази направлення вимоги, виписку по рахунку відповідача за період з 15.03.2015 по 02.06.2015 (а. с. 67). 08.06.2015 приватний нотаріус КМНО Войнарська І.А. вчинила виконавчий напис №590, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 невиплачені в строк з 11.02.2013 по 27.03.2015 на підставі договору позики грошові кошти у розмірі 895 846,21 грн. (а. с. 7). 30.03.2015 ОСОБА_3звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_4про стягнення заборгованості за договором позики (а. с. 14-17). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.12.2015 у справі №760/6536/15-ц позовну заяву ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики, посвідченого 11.02.2013 приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за №662 в розмірі 39 100,00 доларів США, що еквівалентно 919 359,24 грн., 3% річних в розмірі 31056,71 грн. (а. с. 80-90). Позивач, вважаючи, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки у договорі позики відсутні реквізити банківського рахунку відповідача та сума заборгованості не є безспірною, звернулася до суду з відповідним позовом.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст.6,627 ЦК Українисторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1ст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Аналіз наведених вище норм права дає можливість дійти до висновку про те, що у разі невиконання зобов'язанняпозичальником, позикодавець має право обрати спосіб захисту передбачений законом або договором.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису необхідно перевірити встановлені законодавством документи, які підтверджують безспірність такої заборгованості.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що для вчинення виконавчого напису, ОСОБА_3 було надано нотаріусу необхідні документи, які підтверджували безспірність заборгованості боржника перед банком.

Висновки суду першої інстанції про наявність спірної заборгованості за договором позики, оскільки на момент вчинення виконавчого напису в суді вже розглядалась позовна заява про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за вищезазначеним договором позики,на думку колегії суддів, не відповідають обставинам справи.

Так з матеріалів справи вбачається, що 08.06.2015 приватний нотаріус КМНО ВойнарськаІ.А. вчинила виконавчий напис №590. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києвапро стягнення суми заборгованості прийняте 09.12.2015 .

При розгляді справи, як в суді першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач ні при розгляді вказаних справ, ні в іншому порядку не подавала будь-яких вимог на спростування суми боргу, не подавала своїх заперечень щодо суми заборгованості, не зверталася до суду з позовом про визнання вказаного договору позики недійсним.

На думку колегії суддів, відсутність вищезгаданих обставин не можуть свідчити про наявність між сторонами спору щодо суми заборгованості.

Суд першої інстанції на вищезгадані обставини уваги не звернув, в зв'язку з чим зробив висновки, які не відповідають обставинам справи.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також відповідно до положення статті 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 270 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарська Ірина Анатоліївна, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Бугайова Людмила Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 270 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк