Справа № 369/7044/16-ц
Провадження № 4-с/369/99/16
УХВАЛА

Іменем України

09.12.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 про скасування постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобовязання вчинити певні дії , -

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 в порядку ст. 383 ЦПК Українизвернувсь до суду із скаргою на головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Києво-Свтяошинського районного суду Київської області від 27 січня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання незаконною технічної документації, скасування державної реєстрації земельної ділянки, відновлення меж. На виконання вищезазначеного рішення судом видано 24 травня 2016 року виконавчий лист №369/8267/14-ц про скасування державної реєстрації земельної ділянки, розташованої АДРЕСА_1, площею 0,0303 га, кадастровий номер :01:048:0089, яка належить ОСОБА_4 Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 від 18 липня 2016 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого листа №369/8267/14-ц від 24 травня 2016 року на підставі п.8 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" поскільки у виконавчому листі відсутні заходи примусового виконання рішення суду відповідно до ст.32 вищевказаного закону. Вважає вказану постанову неправомірною, поскільки вказані в ній підстави, це дії виконавця по виконанню рішення суду і їх відсутність у виконавчому листі не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Тому просив суд скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження серії ВП №51654848 від 18 липня 2016 року; зобовязати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №369/8267/14-ц, виданого 24 травня 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. Про час,день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що вимоги скарги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень ст. ст. 383, 384, 385 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

При розгляді скарги судом встановлено, що рішенням Києво-Свтяошинського районного суду Київської області від 27 січня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання незаконною технічної документації, скасування державної реєстрації земельної ділянки, відновлення меж. Так, визнано незаконним та скасовано присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, розташованій АДРЕСА_2, площею 0,0303 га, кадастровий номер :01:048:0089, яка належить ОСОБА_4 Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої АДРЕСА_2, площею 0,0303 га, кадастровий номер :01:048:0089, яка належить ОСОБА_4 Відновлено межі земельної ділянки, розташованої АДРЕСА_2, площею 0,0303 га, кадастровий номер :01:048:0089, яка належить ОСОБА_4, до меж, закріплених в державному акті на право власності на землю серії І-КВ №067751, виданого Боярською міською радою Києво-Святошинського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №4402 від 28 грудня 2002 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2016 року надано розяснення заочного рішення Києво-Свтяошинського районного суду Київської області від 27 січня 2015 року. Так, виконавцем вимоги по скасуванню державної реєстрації земельної ділянки, розташованої АДРЕСА_2, площею 0,0303 га, кадастровий номер :01:048:0089, яка належить ОСОБА_4, є Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області.

На виконання вищезазначеного рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області видано 24 травня 2016 року виконавчий лист №369/8267/14-ц про скасування державної реєстрації земельної ділянки, розташованої АДРЕСА_1, площею 0,0303 га, кадастровий номер :01:048:0089, яка належить ОСОБА_4

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 від 18 липня 2016 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого листа №369/8267/14-ц від 24 травня 2016 року на підставі п.8 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у виконавчому листі відсутні заходи примусового виконання рішення суду відповідно до ст.32 вищевказаного закону.

При цьому відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання відповідних органів держави виконати рішення суду (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюються гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено перелік підстав при яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Пунктом 8 цього Закону, на який посилається державний виконавець передбачено, що державний виконавець може відмовити і при наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 32 Закону, на яку посилається державний виконавець, відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, передбачено заходи примусового виконання рішень якими є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Вищевказані заходи застосовуються при виконанні виконавчих документів після відкриття провадження і в ніякому разі не можуть бути застосовані підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Державний виконавець посилаючись на відсутність у виконавчому листі заходів примусового виконання рішення, фактично вказав на невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону, хоча цією статтею такі вимоги до виконавчого провадження не передбачено.

При цьому, при винесені оскаржуваної постанови, державним виконавцем не вказано норму закону якою передбачено, що у разі відсутності у виконавчому документі будь-яких заходів примусового виконання рішення суду щодо стягувача виключає здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права та свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження підлягають задоволенню.

Разом з тим, обраний заявником спосіб захисту порушених прав щодо зобовязання державного виконавця відкрити виконавче провадження не відповідає вимогам чинного законодавства щодо захисту таких прав, а тому суд приходить до висновку про необхідність покласти обов'язок на посадову особу ВДВС щодо повторного вирішення питання щодо прийняття до провадження виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні решти вимог скарги належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 57, 58-60, 208-209, 213-215, 386-387 ЦПК України, ст.ст. 1, 11, 22 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

в и р і ш и в :

Скаргу ОСОБА_1 до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 про скасування постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження серії ВП №51654848 від 18 липня 2016 року.

Зобовязати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №369/8267/14-ц, виданого 24 травня 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

У решті вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя