Номер провадження: 22-ц/785/5467/16
Головуючий у першій інстанції Ледньова Т.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Цюри Т.В., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Лопотана В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за клопотанням ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНОЄ ПАРОХОДСТВО» (ОАО «СЕВЕРО-ЗАПАДНОЕ ПАРОХОДСТВО») про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду Калінінградської області від 21.07.2015 року про стягнення з Компанії МАРЧІС ІНВЕСТМЕНТС КОРП. (MARCHIES INVESTMENTS CORP.) 19876,82 доларів США, за апеляційною скаргою представника ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНОЄ ПАРОХОДСТВО» Толстіка Віталія Володимировича на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 08.06.2016 року,

встановила:

29.01.2016 року до Іллічівського міського суду Одеської області надійшло зазначене клопотання, в якому заявник просить надати дозвіл на примусове виконання рішення арбітражного суду Калінінградської області по справі № А 21-9126/2014 від 21.07.2015 року про стягнення з Компанії МАРЧІС ІНВЕСТМЕНТС КОРП. (MARCHIES INVESTMENTS CORP.) на користь ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНОЄ ПАРОХОДСТВО» (ОАО «СЕВЕРО-ЗАПАДНОЕ ПАРОХОДСТВО») суми заборгованості в розмірі 16649 доларів США, суми відсотків за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3227,82 доларів США та суми відшкодування витрат на оплату державного мита 19316 руб,89 коп., посилаючись на ті обставини, що боржник був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, представник боржника не з'явився в судове засідання, в зв'язку з чим арбітражним судом справа розглянута у відсутності представника боржника, що рішення набрало законної сили 22.08.2015 року і до цього часу не виконано, що звернення до Іллічівського міського суду Одеської області пов'язано з місцезнаходженням судна боржника на території ПАТ «Іллічівський судноремонтний завод» і можливістю звернення стягнення на це майно.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 08.06.2016 рокуу задоволенні клопотань ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНОЄ ПАРОХОДСТВО» про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду Калінінградської області від 21.07.2015 року та про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНОЄ ПАРОХОДСТВО» Толстік В.В. подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу Толстік В.В. обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні ухвали не було враховано належне сповіщення відповідача про дату, час і місце судового засідання, яке підтверджено наданими доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені клопотань суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражі) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою, або за принципом взаємності.

Таким міжнародним договором є Мінська Конвенція, згоду на обов'язковість якої надана Верховною Радою України Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» за №240/94-ВР від 10.11.1994 року.

Статтею 54 Мінської Конвенції передбачено, що клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Частиною 3 ст. 54 Мінської Конвенції передбачено, що порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Частиною 1 ст. 396 ЦПК України передбачено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України передбачено, якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Статтею 156 АПК РФ передбачено, що при неявці в судове засідання арбітражного суду позивача та (або) відповідача, належним чином сповіщених про час та місце судового розгляду справи, суд вправі розглянути справу за їх відсутності.

Частиною 1 ст. 123 АПК РФ передбачено, що особи, що беруть участь у справі, та інші учасники арбітражного процесу вважаються сповіщеними належним чином, якщо до початку судового засідання, вчинення окремої процесуальної дії в арбітражного суду є відомості про отримання адресатом копії ухвали про прийняття позовної заяви або заяви до провадження та порушення провадження по справі.

Частиною 6 ст.121 АПК РФ передбачено, що особи, які беруть участь у справі, після отримання ухвали про прийняття позовної заяви та порушення провадження по справі після отримання першого судового акту по справі що розглядається, самостійно приймають заходи по отриманню інформації про рух справи з використанням будь-яких джерел такої інформації та будь-яких засобів зв'язку.

Статтею 55 Мінської Конвенції передбачено, у визнанні передбачених статтею 52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 АПК РФ судове повідомлення, адресоване юридичній особі, вручається особі, уповноваженій на отримання кореспонденції.

Із ч. 3 ст. 253 АПК РФ вбачається, що у випадках, якщо іноземні особи, які приймають участь у справі, яка розглядається арбітражним судом в Російській Федерації, знаходяться за межами Російської Федерації, такі особи повідомляються про судовий розгляд ухвалою арбітражного суду шляхом направлення доручення до установи юстиції або інший компетентний орган іноземної держави.

Суд першої інстанції наголошував, що представник заявника стверджував про належне повідомлення відповідача арбітражним судом, посилаючись на рішення арбітражного суду на а.с. 6-13 т. 1, поштові відправлення, звіти, реєстри на а.с. 203-217т. 1, а.с. 82-100 т. 2, однак жоден із цих документів не має даних уповноважених посадових осіб відповідача свідчить про недотримання порядку повідомлення, встановленого ст. 253 АПК РФ.

За таких обставин міський суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню. При цьому згідно п. 11.2 договору сторін від 02.05.2012 року під час виконання умов договору сторони повинні керуватись чинним законодавством Російської Федерації (т. 1 а.с. 88).

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені клопотань. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права. Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваної ухвали.

Крім того, колегія суддів зазначає, що надані апелянтом докази сповіщення боржника про розгляд справи в суді не є належними доказами, адже вони жодним чином не підтверджують факт сповіщення боржника шляхом направлення доручення в установу юстиції або інший компетентний орган держави Беліз.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, а тому в силу п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала районного суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНОЄ ПАРОХОДСТВО» Толстіка Віталія Володимировича - відхилити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 08.06.2016 року- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.М.Таварткіладзе

Т.В.Цюра