Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Первомайськ

Справа :484/2232/16-ц

Номер провадження : 2/484/1811/16

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Левицької І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Колос» про розірвання договору оренди землі,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 04.08.2013 р. помер його батько ОСОБА_2; на підставі свідоцтв про право на спадщину від 01.03.2016 р. позивач успадкував земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0123, площею 5,5016 га, що розташована за межами населених пунктів на території Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала його покійному батьку. У відповідності до договору оренди землі від 17.12.2007 р. його батьком була передана в оренду Приватному сільськогосподарському підприємству «Колос» (далі відповідач) вказана земельна ділянка строком на 10 років. Відповідно до вимог ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент його укладення) вказаний договір набув чинності 25.04.2008 р. Пунктом 12.4 зазначеного договору оренди передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. У звязку з викладеним, у своїй заяві від 18.05.2015 р., адресованій відповідачу, позивач повідомив, що не має наміру продовжувати орендні відносини і запропонував розірвати за взаємною згодою вказаний договір оренди землі та повернути за актом приймання-передачі вказану земельну ділянку; додатком до цієї заяви було направлено й проект додаткової угоди про розірвання договору оренди у трьох примірниках. На дану заяву від відповідача надійшла відповідь, додатком до якої був інший проект додаткової угоди з пропозицією розірвання договору оренди, умови якого позивач вважає непрозорими та такими, що в разі її підписання можуть дати можливість орендарю зловживати правами та обовязками. Ураховуючи викладене, просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не зявився; від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність; позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність; позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріалах справи, суд приходить до таких висновків.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємцем майна, яке складається з земельної ділянки площею 5,5016 га, кадастровий номер :03:000:0123, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, після смерті батька ОСОБА_2, який помер 04 серпня 2013 року; свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.03.2016 р., реєстровий № 2-132, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.03.2016 р., реєстровий № 2-129, посвідчені державним нотаріусом Другої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_3 Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК, виданого Кодимською сільською радою Первомайського району Миколаївської області 01.02.2001 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 495а.

17.12.2007 року між ОСОБА_2, як орендодавцем, та ПСП «Колос», в особі ОСОБА_4, як орендарем, було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендар прийняв в строкове платне користування, на 10 років, земельну ділянку площею 5,5 га для сільськогосподарського використання.

Вказаний Договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Книзі державної реєстрації договорів оренди землі по Кодимській сільській раді 25.04.2008 р. за реєстровим № 55.

Пунктом 12.4 зазначеного Договору сторони передбачили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Зазначений пункт Договору будь-ким із його учасників не оспорювався, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.07.2016 року за № 64342918 право власності на земельну ділянку площею 5,5016 га, кадастровий номер :03:000:0123, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-129, виданого 01.03.2016 р. Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, та свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-132, виданого 01.03.2016 р. Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області.

Позивач після оформлення свого права власності на успадковану земельну ділянку 18.05.2016 року на адресу відповідача направив заяву, в якій повідомив, що не має наміру продовжувати орендні відносини, запропонував розірвати за взаємною згодою вказаний договір оренди землі та повернути за актом приймання-передачі вказану земельну ділянку; додатком до цієї заяви було направлено й проект додаткової угоди про розірвання договору оренди у трьох примірниках.

У відповідь на вказану заяву від відповідача 13.06.2016 р. надійшла відповідь, додатком до якої був інший проект додаткової угоди з пропозицією розірвання договору оренди, умови якого позивач вважає непрозорими та такими, що в разі її підписання можуть дати можливість орендарю зловживати правами та обовязками сторін.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені законодавцем у ст. 651 ЦК України. Відповідно до вказаної правової норми зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату; відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV. За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оренду землі» обєктами оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено такі підстави для припинення договору оренди землі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Крім того, зазначена стаття передбачає, що договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом; договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін; на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом; розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

За правилами ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ураховуючи викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що договором оренди землі передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, права власності на орендовану земельну ділянку перейшло в порядку спадкування до позивача, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання договору оренди землі від 17.12.2007 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0123 площею 5,5016 га, зареєстрованого 25.04.2008 р. за № 55, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 6, 15, 16, 202, 626-628, 653, 792 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 88, 174, 197, 209, 212-215 ЦПК України, с у д

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Колос» про розірвання договору оренди землі задовольнити;

договір оренди землі від 17.12.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Колос», в особі ОСОБА_4, щодо користування земельною ділянкою площею 5,5016 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0123, розташованої в межах території Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, зареєстрований у Книзі державної реєстрації договорів оренди землі по Кодимській сільській раді 25.04.2008 р. за реєстровим № 55, розірвати;

стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Колос», Миколаївська область, Первомайський район, с. Камяний Міст, вул. Леніна, 1, , на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, витрати на сплату судового збору в сумі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю. Фортуна