ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6417/15-ц
Провадження № 2/362/265/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орди О.О.

за участю секретаря Хоменко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки ,-

встановив

Позивач звернувся з позовом до відповідачів в якому вона з урахуванням змінених позовних вимог просила визнати недійсним договір іпотеки № PLC-006/1641/2007 від 25 вересня 2007 року укладений між нею та ПАТ ОТП Банк, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2З та зареєстрований в реєстрі за № 5233. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 25 вересня 2007 року між нею та ПАТ ОТП Банк було укладено договір іпотеки PLC-006/1641/2007 на підставі якого ПАТ ОТП Банк було передано в іпотеку земельну ділянку площею -0,1285 га, кадастровий номер :01:010:0005, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка, вулиця Дачна. Цим договором було забезпечено її боргові зобов'язання за кредитним договором ML-006/1641/2007 ві 25 вересня 2007 року укладеним між нею та ПАТ ОТП Банк . За змістом п.3.2 договору іпотеки предметом іпотеки є житловий будинок, загальною площею 279,40 кв.м та підпунктом 3.2.1.1 договору іпотеки встановлено, що в іпотеку передано земельну ділянку площею -0,1285 га, кадастровий номер :01:010:0005, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка, вулиця Дачна, та яка стане її власністю в майбутньому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки , посвідченого 25.09.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2З за реєстровим № 69К. Передача нею земельної ділянки площею -0,1285 га, кадастровий номер :01:010: 0005, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка, вулиця Дачна, без згоди інших співвласників суперечить Закону України Про іпотеку що тягне за собою недійсність правочину. На момент передачі земельної ділянки у власність їй не було відомо що спірна земельна ділянка знаходиться в спільній частковій власності з ОСОБА_4А та ОСОБА_3М . Згідно Закону України Про іпотеку частина об'єкту нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. На час укладання договору іпотеки земельна ділянка площею -0,1285 га, кадастровий номер :01:010:0005, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка, вулиця Дачна не належала їй на праві власності та не реєструвалася як окремий виділений в натурі об'єкт права власності, також згоду інших співвласників на передачу вищезазначеної земельної ділянки від ОСОБА_3М та ОСОБА_4А в іпотеку отримано не було. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року підтверджено той факт, що на момент передачі земельної ділянки в іпотеку 25.09.2007 року банк не отримав згоду всіх співвласників. Виділення в натурі частин земельної ділянки з кадастровим № :01:010:005 не відбулося як і не відбулося реєстрації права власності на дві частини як на окремі об'єкти нерухомості, отже на момент передачі земельної ділянки в іпотеку вона перебувала в спільній власності ОСОБА_1, ОСОБА_4А та ОСОБА_3 ПАТ ОтП Банк та приватний нотаріус знали що в договорі купівлі-продажу ОСОБА_2З посвідчив купівлю лише частини земельної ділянки а в договорі іпотеки банк навмисно як предмет іпотеки визначив всю земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:005, проте цей факт їй стало відомо тільки в 2014 році під час розгляду справи в Голосіївському районному суді м. Києва під час розгляду справи за позовом ОСОБА_4А до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа: ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа: ОСОБА_1, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Також істотною умовою договору іпотеки є кадастровий номер.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2016 року в якості третіх осіб залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач позов з урахуванням змінених позовних вимог підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач -приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2З заперечував проти задоволення позову, просив слухати справу за його відсутності, зазначив, що він є неналежним відповідачем по справі.

Представник відповідача -ПАТ ОТП Банк в судовому засіданні запречував проти задоволення позову, зазначивши що 25 вересня 2007 року між ЗАТ ОТП Банк (правонаступником якого є ПАТ ОТП БАНК) та ОСОБА_1В було укладено кредитний договір , в забезпечення виконання якого між сторонами також було укладено спірний договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_1В було передано банку в іпотеку житловий будинок № 17 по вулиці Дачній в с. Мархалівка Васильківського району. Разом з іпотекою будинку в іпотеку буда передана земельні ділянка, площею 0,1285 га, кадастровий номер :01:010:0005, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка, вулиця Дачна на який знаходився вищезазначений житловий будинок та яка повинна була стати власністю ОСОБА_1В в майбутньому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 25 вересня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 Відповідно до постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 предметом іпотеки може бути нерухоме майно яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору за умови що іпотекодавець при укладенні договору може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Посилання позивача на факт перебування земельної ділянки у спільній власності не заслуговують на увагу оскільки а ні ОСОБА_1В а ні ОСОБА_4А на момент передачі земельної ділянки в іпотеку не оформили право власності на придбані земельні ділянки, а тому виділення земельної ділянки в натурі та реєстрація права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості а як наслідок згода ОСОБА_4А на передачу її в іпотеку не потрібні. Згідно договору іпотеки іпотекодатель зобов'язувалась здійснити державну реєстрацію свого права власності на предмет іпотеки в строк не більше 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу предмета іпотеки та з моменту державної реєстрації іпотекодатель зобов'язувався в 2-х денний термін надати іпотекодержателю нотаріально посвідчені копії документів, що будeть свідчити про проведення державної реєстрації права власності іпотекодавця на весь предмет іпотеки. Крім того після придбання земельної ділянки у власність ОСОБА_1В виділила в натурі земельну ділянку та їй було присвоєно кадастровий номер :01:0100038, але відповідні зміни та доповнення не були внесені в договір іпотеки. Крім того 20 вересня 2011 року між ПАТ ОТП Банк та ОСОБА_1В було укладено додатковий договір до договору іпотеки згідно умов якого вказано, зо будь-яка інформація надана іпотекодавцем іпотекодержателю щодо предмета іпотеки є дійсною та надана в повному обсязі.

Третя особа -ОСОБА_3М в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлялася, причини неявки суду не відомі.

Третя особа -ОСОБА_4А в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлялася, причини неявки суду не відомі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Як вбачається з матеріалів справи, громадянка України ОСОБА_3 володіла двома суміжними земельними ділянками загальною площею 0,258 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №773758 від 10.01.2006: перша земельна ділянка з кадастровим номером 1 01 010 0005 (далі земельна ділянка № 1); друга земельна ділянка з кадастровим номером 1 01 010 0007 загальною площею (далі земельна ділянка № 2).

На підставі договору купівлі продажу від 15.05.2007, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 1249, ОСОБА_3 продала земельну ділянку № 2 з кадастровим номером 1 01 010 0007 загальною площею 0,112 га громадянці ОСОБА_4.

На підставі даного договору позивачем оформлено Державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.14).

Таким чином, розмір земельної ділянки з кадастровим номером 1 01 010 0007 становив 0,112 га.

Крім цього, 15.05.2007 підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за №1253, ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 частину земельної ділянки №1 з кадастровим номером :01:010:005 у розмірі 0,0177 га зазначену на кадастровому плані №106 (а.с.16, 17).

Іншу частину земельної ділянки № 1 з цим же кадастровим номером :01:010:005 але площею 0,1285 га ОСОБА_3 продала ОСОБА_1, про що між сторонами 25.09.2007 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі за №69 к (а.с.92).

Таким чином, розмір земельної ділянки № 2 з кадастровим номером :01:010:005 становив 0, 1462 га.

Відтак, загальна площа земельної ділянки № 1 та земельної ділянки № 2, яка до відчуження належала ОСОБА_3 становила 0,2582 га, що відповідає даним Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №773758 від 10.01.2006.

З матеріалів справи вбачається, що при продажу ОСОБА_3 частинами земельної ділянки № 1 на корить різних осіб, поділу земельної ділянки № 1 не відбувалося та не здійснювалося виділення цих частин в натурі. А відтак, при ідентифікації предметів означених договорів купівлі - продажу частин земельної ділянки №1 (0,0177 га та 0,1285 га, відповідно) сторонами угод використовувався кадастровий номер , що згідно даних Державного земельного кадастру належить земельній ділянці загальною площею 0, 1462 га.

25 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ ОТП Банк) та ОСОБА_1В укладений кредитний договір № ML-006/1641/2007, за яким ОСОБА_1В отримала кошти в розмірі 190000,00 швейцарських франків у строк до 25 вересня 2027 року.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ст. 5 Закону України "Про іпотеку", яка діяла на час виникнення правовідносин між сторонами, предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.

У вересні 2007 року набута ОСОБА_1 частина земельної ділянки № 1 у розмірі 0,1285 га з кадастровим номером :01:010:005 була передана нею в іпотеку для забезпечення виконання своїх зобовязань перед ПАТ ОТП Банк відповідно до кредитного договору №МL-006/1641/2007 та договору іпотеки №PCL-006/1641/2007 від 25.09.2007 (а.с.81-88).

Відповідно до пункту 3.2 договору іпотеки №PCL-006/1641/2007 предметом іпотеки є, зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером :01:010:005, площею 0,1285 га, яка стане власністю іпотекодавця у майбутньому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.09.2007, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі за №69 к.

Відповідно до пункту 4.5-4.5.1 договору іпотеки №PCL-006/1641/2007 в термін не більше ніж 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу предмета іпотеки. Іпотекодавець зобов'язується здійснити державну реєстрацію свого права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Для підтвердження факту державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки іпотекодавець зобовязується в термін 2 робочі дні з моменту проведення такої реєстрації але в будь-якому випадку не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу предмета іпотеки, надати іпотекодержателю нотаріально посвідчені копії документів установленого чинним законодавством України зразка, які будуть свідчити про проведення державної реєстрації права власності іпотекодавця на весь предмет іпотеки.

Згідно підпункту g пункту 5.2 договору іпотеки №PCL-006/1641/2007, іпотекодавець зобовязаний негайно повідомити іпотекодержателя про зміну документів, що стосуються предмету іпотеки.

У звязку з укладанням договору іпотеки №PCL-006/1641/2007 приватним нотаріусом ОСОБА_2 одночасно з посвідченням вказаного договору накладено заборону на відчуження предмету іпотеки, про що свідчать наявні у матеріалах справи витяги з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.28, 29).

Згідного п.п г) п.5.1 додаткового договору № 1 від 28 вересня 2011 року до договору іпотеки №PCL-006/1641/2007 будь -яка інформація надана іпотекодавцем іпотекодержателем щодо предмета іпотеки є дійною та надана в повному обсязі

Тобто, на момент передачі частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:005 в іпотеку, громадянкою ОСОБА_1, не було оформлено право власності на придбану земельну ділянку.

Згідно ч.1 ст. 125 Земельного кодексу України ( яка діяла на момент спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Ст. 578 ЦК України, згідно якої майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про іпотеку» у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку.

Майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Отже враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що на момент укладення спірного договору позивачу не належало право власності на спірну земельну ділянку а отже і підстав для отримання нотаріусом згоди інших осіб на укладення спірного договору суд не вбачає

Як зазначив у поясненнях представник ПАТ «ОТП Банк», іпотекодавець ОСОБА_1 не повідомляла іпотекодержателя ПАТ «ОТП Банк» про зміну документа, що стосується предмету іпотеки. У звязку з цим, жодних змін до договору іпотеки №PCL-006/1641/2007 сторонами не вносилось.

Отже позивачем в силу зазначених вимог закону не надано доказів в розумінні положень ст. ст. 57-59 ЦПК України щодо наявності обставин, визначених ст. 203 ЦК України та не надано суду доказів порушення відповідачами її прав чи інтересів. При укладенні іпотечного договору права позивачки порушені не були.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що договір іпотеки вчинений сторонами з дотриманням вимог чинного на той час законодавства, тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Крім того оскільки приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2З не є стороною спірного договору а отже до нього не предявлено жодної вимоги то в цій частині позов також не підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. 15, 38, 42, 60, 81, 109, 110, 118-120, 152, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 6, 203, 215, 63 ЦК України, ст. 1, 6, 18 Закону України «Про іпотеку», суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: