Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 320/8177/15 Головуючий у 1 інстанції: Редько О.В.
№ провадження 22-ц778/2640/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.,

суддів Гончар М.С.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позову зазначала, що 25.04.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено рішення у цивільній справі № 815/5729/2012, на підставі якого ОСОБА_3 визнано батьком її сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вирішено стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 27.10.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополя реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції було видано повторно свідоцтво про народження ОСОБА_5, в якому батьком дитини вже зазначено ОСОБА_3

17.07.2014 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено рішення, на підставі якого відповідача було позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_5

Відповідач у добровільному порядку не приймає участі у додаткових витратах на дитину, у звязку з чим вона змушена звернутись до суду із позовом.

За період з 04.06.2012 року по 30.08.2015 року нею понесені додаткові витрати на утримання спільної дитини в розмірі 21 837,59 грн., з яких: у 2012 році 1 220 грн., у 2013 році 2615 грн., у 2014 році 13355,67 грн., у 2015 році 4646,92 грн.

На підставі ч.1 ст. 180 СК України вважає, що з відповідача підлягає стягненню на її користь 1/2 частина витрат у розмірі 10 918,79 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з ОСОБА_3, на її користь додаткові витрати на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 04.06.2012 року по 30.08.2015 року у сумі 10 918,79 грн..

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на дитину в розмірі 3311,25 грн. одноразово та судовий збір в розмірі 407,20 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В засідання апеляційного суду позивач по справі ОСОБА_4, яка згідно поштової розписки про вручення повістки про час і місце розгляду справи була повідомлена 08.07.2016 року, не з»явилась, тому відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута за її відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних питань.

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Приписами ст. 10 ч. 3, ст. 60 ч. 1,2 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу

Постановляючи рішення про стягнення з відповідача 3311 грн.25 коп., суд першої інтонації виходив з того, що позивачкою на утримання неповнолітньої дитини понесені додаткові витрати у вказаній сумі.

Однак з такими висновками погодитися не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, а обставини, які суд вважав встановленими, не підтверджені доказами.

Так, стягуючи в зазначеному розмірі суму додаткових витрат, суд не навів у рішенні обставини, які дають підстави для стягнення додаткових витрат на утримання сина, як передбачено ст. 60 ЦПК України, ст.185 СК України.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

При цьому такі обставини мають бути доведені позивачем на підставі доказів, зокрема, висновків медичних органів, довідок санаторно-курортних установ , гуртків та кружків тощо.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Стягуючи витрати за стоматологічні послуги, суд не перевірив заперечення відповідача, не навів доказів у підтвердження того, що лікування в ПП «Квалітет» викликано особливими обставинами , як цього вимагає ст. 185 СК України.

Між тим, необхідність стоматологічного лікування дитини не підтверджена належними документами медичної установи .У справі не має доказів того, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 страждає стоматологічним захворюванням та спостерігався у поліклініці у лікаря-стоматолога . Відсутній медичний висновок про призначення стоматологічного лікування, його обсяг та методи лікування . Позивачкою не надано договору про надання послуг ПП «Квалітет» по лікуванню дитини. Заявлені позивачкою витрати за стоматологічні послуги в сумі 760 грн. не підтверджені записом в історії хвороби, взагалі не зазначено які конкретно послуги були надані.

До суми додаткових витрат позивачка включила, а суд задовольнив її вимоги по оплаті за перебування дитини ОСОБА_6 у ДНЗ № 49 за період з 01.03.2011 року по 31.03.2014 року в сумі 2472 грн.50 коп.та оплату за навчання в Спеціалізованій Компанії «Модус» ( ФЛ-П ОСОБА_7Д.) по курсу «Підготовка дошкільнят до школи» з 15.09.2013 по 31.05.2014 року в сумі 1550 грн. і заняття з гімнастики 542 грн.50 коп.

Проте вказані витрати на оплату ДНЗ № 49 та оплату за навчання в Спеціалізованій Компанії «Модус» та занятя гімнастикою під час навчання у компанії «Модус» не можна вважати такими, що пов'язані з особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України.

Перебування дитини у ДНЗ № 49, відвідування занять для підготовки до школи та занять з гімнастики здійснюється на добровільних засадах і є звичайними витратами на які батьком також сплачуються аліменти.

Крім того судом задоволені позовні вимоги позивачки про стягнення, як додаткових витрат облаштування дитячого місця в дитячій кімнаті необхідними меблями, витрати на придбання канцелярських товарів, які також не є особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України.

На підставі зазначеного вище, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи і рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині на підставі п. п.1,3 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2016 року в оскаржуваній частині скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Стрелець Л.Г.

Судді: Гончар М.С.

ОСОБА_2