Справа № 740/447/16-ц
Провадження № 2/740/338/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Бережняк О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача КП «ВУКГ» - ОСОБА_3,

представника третьої особи без самостійних вимог - Ніжинської міської ради ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства», треті особи без самостійних вимог - Ніжинська міська рада, голова Ніжинської міської ради ОСОБА_5, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з КП «ВУКГ» на його користь компенсацію за час затримки виконання рішення суду про його поновлення на посаді начальника КП «ВУКГ» у розмірі середнього заробітку за період з 23 серпня 2014 року по 04 березня 2015 року в сумі 21858,12 грн., зменшивши в судовому засіданні позовні вимоги, і просить стягнути вказану компенсацію за період з 01 вересня 2014 року по 04 березня 2015 року в сумі 21 250 грн. 95 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 22.08.2014, яке набуло чинності відповідно до ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 25.11.2014, були визнані незаконними розпорядження секретаря Ніжинської міської ради ОСОБА_5 №28 від 20.03.2014 та №35 від 27.03.2014 про його звільнення з посади начальника КГІ «ВУКГ», його поновлено на посаді і з КП «ВУКГ» стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 16393, 59 гри. за період з 28.03.2014 по 22.08.2014.

Додатковим рішенням від 01.09.2014 суд допустив негайне виконання рішення в частині поновлення його на займаній посаді.

У зв'язку з судовим спором про поновлення його на посаді він був позбавлений можливості працевлаштуватись на інше місце роботи.

Незважаючи на це, Ніжинська міська рада в особі Ніжинського міського голови ОСОБА_5 всіляко ухилялась від виконання даного рішення суду, в зв'язку з чим він отримав виконавчий лист та звернувся до виконавчої служби для примусового виконання рішення.

Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Чернігівській області від 26.02.2015 відкрито виконавче провадження № 46684440, яке було закрите 17.03.2015 року у зв'язку з фактичним виконанням рішення Ніжинською міською радою в особі Ніжинського міського голови, який 05.03.2015 видав розпорядження № 22 про поновлення його на посаді начальника КП «ВУКГ».

Таким чином в зв'язку з тим, що фактично рішення було виконано лише 05.03.2015 року, його вимушений прогул тривав з 28.03.2014 по 04.03.2015 року. Весь цей час він був позбавлений можливості, і свого конституційного права на працю та виконання рішення суду.

Він вважає, що КП «ВУКГ» повинно компенсувати йому його середній заробіток за затримку виконання рішення суду за період з 01.09.2014 по 04.03.2015 із розрахунку його середньоденного заробітку на момент звільнення 202 грн. 39 коп. за 105 днів, що становить 21 250 грн. 95 коп.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 22.08.2014 року, яке набуло чинності відповідно до ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 25.11.2014, визнані незаконними розпорядження секретаря Ніжинської міської ради ОСОБА_5 №28 від 20.03.2014 та №35 від 27.03.2014 про його звільнення з посади начальника КП «ВУКГ», тому винним у його незаконному звільненні є конкретна службова особа, а саме секретар Ніжинської міської ради ОСОБА_5, який на той час виконував обов'язки міського голови, а на даний час обраний Ніжинським міським головою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позов за обставин, викладених в позовній заяві, і пояснили, що хоча згідно Статуту КП засновником і власником підприємства виступає територіальна міська громада м.Ніжина в особі уповноваженого нею органу Ніжинської міської ради, але вони вважають, що саме відповідач зобов*язаний виплатити позивачу середній заробіток за затримку виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі, оскільки в трудових відносинах ОСОБА_1 перебував з КП, яке і виплачувала йому заробітну плату.

Представник відповідача КП «ВУКГ» ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що КП «ВУКГ» не було зобов*язвано Ніжинським міськрайонним судом виконувати рішення суду від 22 серпня 2014 року по справі №740/1574/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника КП «ВУКГ» і взагалі підприємство не було учасником виконавчого провадження №46684440, тому в будь-якому разі не затримувало виконання рішення в цій частині, і тому вимоги позивача до КП «ВУКГ» про стягнення коштів за невиконання рішення суду в частині поновлення його на посаді начальника КП «ВУКГ» є незаконними та безпідставними.

Представник третьої особи - Ніжинської міської ради - ОСОБА_4 у судовому засіданні висловив думку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Належним чином, своєчасно повідомлена третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_5 в судове засідання не з*явився і суд розглянув справу за його відсутності.

Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позов незаконний, необґрунтований і не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що передбачено і ч.1 статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України.

Згідно ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ст.50 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Юридичною особою за змістом частини першої статті 80 Цивільного кодексу України визнається організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку, яка наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, тобто здатна мати й набувати від свого імені цивільних прав та обовязків, може бути позивачем і відповідачем у суді та за правилами частин першої, другої статті 96 зазначеного Кодексу самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Як вбачається зі змісту ст.ст.33,36,119 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Відповідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Однак відповідачем по справі визначено комунальне підприємство «Виробниче управління комуналььного господарства»

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Тобто, затримка виконання власником рішення органу по розгляду трудових спорів про поновлення на роботі незаконно звільненого або незаконно переведеного працівника тягне обов'язок власника (роботодавця) виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки, а відтак комунальне підприємство «ВУКГ» не є належним відповідачем, враховуючи, що згідно п.1.2 Статуту КП «ВУКГ» його засновником і власником є Ніжинська міська рада і до компетенції засновника відповідно до п.7.2 Статуту відноситься призначення керівника на умовах, визначених законодавством. Пунктом 7.4 Статуту передбачено, що в контракті по найму начальника визначаються права та обов*язки і відповідальність його перед Засновником та трудовим коллективом, умови його матеріального забезпечення, а також звільнення з посади.

Крім того, рішенням суду від 24.08.2014 року КП не зобов*язано поновити ОСОБА_1 на посаді начальника і підприємство не є боржником по виконавчому провадженню №46684440 в частині поновлення позивача на роботі, КП не є роботодавцем ОСОБА_1 і не уповноважено правом найму або звільнення керівника.

Як роз*яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов*язків.

Відповідно до п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року N 24-753/0/4-13 у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства», треті особи без самостійних вимог - Ніжинська міська рада, голова Ніжинської міської ради ОСОБА_5, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, слід відмовити.

Керуючись ст.236 Кодексу законів про працю в Україні, п.34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", ст.ст. 10, 11, 33, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства», треті особи без самостійних вимог - Ніжинська міська рада, голова Ніжинської міської ради ОСОБА_5, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Ковальова Т.Г.