Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1534/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суржик М. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.08.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.,

при секретарі Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, та ОСОБА_4 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Попельнастівська сільська рада Олександрійського району Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин та про усунення від права на спадкування.

Зазначила, що 31 жовтня 2014 року помер ОСОБА_5, який був позивачу батьком. За життя ОСОБА_5 склав заповіт на позивача, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у свідоцтві про народження позивача у графі батько вказано «Федір».

Відповідач ОСОБА_4 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, який, на думку позивача, повинен бути усунутий від спадщини, оскільки не надавав допомоги хворому батьку.

Тому позивач просить усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та встановити факт, що ОСОБА_5 є її батьком.

Рішенням суду позов задоволено частково, встановлено, що позивачка є донькою померлого 31.10.2014 року ОСОБА_5, в іншій частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми процесуального права, оскільки рішення суду в частині відмови в позові про усунення від спадщини є необґрунтованим. Просила рішення суду в цій частині скасувати, позов задовольнити. Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі ОСОБА_4 зазначив, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам, оскільки позивач не довела родинних відносин з покійним ОСОБА_5. Просив рішення суду в частині визнання позивачки донькою покійного ОСОБА_5 скасувати, в позові відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.303 ЦПК України та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, не підлягає задоволенню і апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Колегією суддів на підставі досліджених доказів встановлено, що 31 жовтня 2014 року помер ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЩ №437331, ОСОБА_6 народилася 21.03.1951 року, де в графі *батько* зазначено Федор, а *мати* ОСОБА_7.

Після укладення шлюбу позивач ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_3.

За життя 08.11.2005 року ОСОБА_5 склав заповіт, який посвідчено секретарем Попельнастівської сільської ради ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі №136, відповідно до якого ОСОБА_5 заповів все його майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, ОСОБА_3.

Позивач стверджує, що нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, однак докази про звернення до нотаріуса та відмови нотаріуса не надала.

Крім того, як пояснив представник позивачки, встановлення факту родинних відносин позивачці необхідно для зменшеної ставки при прийнятті спадщини за заповітом та за обовязковою часткою.

У листі №469/0214 від 19.05.2015 року нотаріус Олександрійської районної державної нотаріальної контори розяснює ОСОБА_4, що свідоцтво про спадщину не буде надано, так як нотаріус не має можливості вирахувати частку у спадщині, оскільки ОСОБА_9 звернулась до суду про встановлення факту родинних відносин із померлим ОСОБА_5.

Частиною першою статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим ; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом ; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції не в повній мірі виконані зазначені вимоги ЦПК України.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Згідно розяснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у звязку із втратою годувальника.

Однак суд 1-ої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що в свідоцтві про народження позивачки померлий ОСОБА_5 батьком не значиться, а в графі *батько* зазначено * Федор*.

Тому в даному випадку позивачці необхідно встановлювати не факт родинних відносин, а доводити, що померлий ОСОБА_5 є її біологічним батьком у відповідності до Кодексу про шлюб та сім*ю України.

За таких обставин вимога про встановлення родинних відносин задоволенню не підлягає.

Стосовно доводів апеляції позивачки, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Суд 1-ої інстанції правильно зазначив ОСОБА_10 знаходився у лікарні, отримував професійну допомогу від лікарів та медичним персоналом, тому не можна вважати, що він знаходився у безпорадному стані, та не доведений факт ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві.

Тому колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції правильно встановив обставини справи, правовідносини, які виникли між сторонами, та надав їм правильну правову оцінку.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду в частині встановлення факту родинних відносин підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати колегія суддів покладає на позивача.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді