Справа № 750/9034/15-ц
Провадження № 2/750/797/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

02.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить в рахунок погашення заборгованості в сумі 779 729,22 грн., з яких: тіло кредиту - 653 494,60 грн.; відсотки - 126 234,62 грн. за кредитним договором № 0 від 07.02.2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_1 а саме: Житловий будинок з надвірними будівлями № 17 а, що знаходиться за адресую: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівським приватним нотаріусом, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 1137026, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 2062609 від 07 лютого 2006 року шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, відповідач та його представник позов не визнали.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

07.02.2006 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 0, згідно з умовами кого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 45 000.00 дол. США на строк з 07.02.2006 року до 05.02.2027 року. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені Кредитним договором.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання кредиту № 0 іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № 3070529 від 07.02.2006 року передав у заставу рухоме майно, а саме: Житловий будинок з надвірними будівлями № 17 а, що знаходиться за адресую: АДРЕСА_1. Власність належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівським приватним нотаріусом, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 1137026, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 2062609 від 07 лютого 2006 року.

У розділі 5 іпотечного договору від 07 лютого 2006 року містяться положення щодо здійснення задоволення вимог іпотеко держателя, а також застереження про добровільну передачу (а.с. 21-26).

Позивач зазначає, що зобов'язання за договором відповідачем не виконані, у зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 року за ним наявна заборгованість у сумі 779 729,22 грн., з яких: тіло кредиту - 653 494,60 грн.; відсотки - 126 234,62 грн.

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється, що відповідачу банком направлялась вимога щодо оплати наявної простроченої (поточної) заборгованості.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 30 березня 2016 року у справі за № 6-1851цс15, частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Матеріали справи не містять згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, що передбачено умовами договору іпотеки як правову підставу для реєстрації права власності іпотеко держателя.

Враховуючи те, що сторони визначили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності Іпотекодержателем, Законом не передбачено визнання за Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, з урахуванням висновків правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 209, 212, 213,294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення в порядку ч. 1 статті 294 ЦПК України.

Суддя