Справа № 627/1596/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Пушкар І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської селищної ради, Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

27 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що її донька ОСОБА_2 при житті працювала в Ананьївському цукровому комбінаті, в подальшому реорганізованого у ВАТ «Ананьївське» на різних посадах, являлася його членом.

Із членів колгоспу ОСОБА_2 не виходила, а тому на момент розпаювання земель ВАТ «Ананьївське» перебувала в його членах та відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року мала право на земельну частку (пай), однак під час складання списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю ВАТ «Ананьївське» її прізвище було помилково пропущено, хоча була включена до списку акціонерів ВАТ "Ананьївське" для розпаювання землі під №101. 22 червня 2001 року ОСОБА_2 померла, і в звязку зі смертю сертифікат на земельну частку (пай) вона не отримала. Про порушене право на отримання земельної частки померлої доньки позивачу стало відомо лише у 2015 році, коли вона звернулася до Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області, де і дізналася, що прізвище її доньки помилково не було внесено до списку до Державного акту на землю.

Оскільки позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем за законом першої черги, тому просить поновити строк для звернення з позовом до суду та визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті доньки ОСОБА_2, виділити позивачу земельну частку (пай) розміром 5,84 умовних кадастрових гектарів із земель не витребуваних паїв, розташованої на території Костянтинівської селищної ради, за межами населеного пункту.

У відкритому судовому засіданні представник позивача, що діяла за довіреністю, позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити.

Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 не заперечувала.

Представник відповідача Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявилися, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи в їхню відсутність, проти позову ОСОБА_1 не заперечують.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов:

- перебування в членах КСП на час паювання;

- включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю;

- одержання КСП цього акта.

Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Судом встановлено, що донька позивачки ОСОБА_2 в період з 01 вересня 1991 року по квітень 1999 року працювала в Ананьївському цукровому комбінаті, в подальшому перейменованому у ВАТ «Ананьївське», що підтверджується архівною довідкою архівного відділу Краснокутської РДА №01-49/10 від 12.01.2016 року, але з невідомих причин не була включена до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по ВАТ «Ананьївське» серії ХР-18-00-000716, про що свідчить відповідь відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 21.12.2015 року №9-20.25-0.4-744/2-15), хоча була включена до списку акціонерів ВАТ «Ананьївське» для розпаювання земель під №101, що підтверджується списком акціонерів ВАТ «Ананьївське» для розпаювання землі, затвердженого Головою Правління ВАТ «Ананьївське».

Також, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він був головою правління ВАТ «Ананьївське». Ананьївський цукровий комбінат в 1997 році було перейменовано у ВАТ «Ананьївське». Після реформування даного товариства відповідно до Указу Президента України про розпаювання земель сільськогосподарського призначення формувався список- додаток до Державного акту на право колективної власності. В 2000 році ОСОБА_3, як головою правління, був затверджений список акціонерів ВАТ «Ананьївське», які не ввійшли до основного списку-додатку до Державного акту для розпаювання землі, в якому, зокрема, зазначена донька позивачки ОСОБА_2. Зазначений список завірений належним чином та ОСОБА_3 підтвердив його дійсність.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що донька позивачки ОСОБА_2 набула законне право на земельну частку /пай/ з не витребуваних паїв, однак до списку осіб, доданого до державного акту, включена не була.

Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 21.12.2015 року розмір земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по ВАТ «Ананьївське» Костянтинівської селищної ради становить 5,84 умовних кадастрових гектар.

Також, як вбачається з листа Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області від 13.11.2015 року №1210 та викопіювання з схеми поділу на земельні частки (паї) ВАТ «Ананьївське», ОСОБА_1 в разі задоволення позову може бути виділена та надана у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за №614 площею 6,1796 га із земель сільськогосподарського призначення не витребуваних земельних часток (паїв) реформованого ВАТ «Ананьївське» за межами населених пунктів.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай).

22 червня 2001 року ОСОБА_2 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ВЛ №166097, видане Костянтинівською селищною радою Краснокутського району Харківської області, в звязку з чим сертифікат на право на земельну частку (пай) на її ім'я не був виготовлений і не видавався.

У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Факт, що позивач ОСОБА_1 являється матірю померлої ОСОБА_2, підтверджується свідоцтвом про народження, Повним витягом з Державного реєчтру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та копією паспорта позивача, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Чоловік спадкодавці ОСОБА_4 помер 24 лютого 2008 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ВЛ №158965 від 25.02.2008 року.

Діти спадкодавці ОСОБА_5, ОСОБА_6 та батько спадкодавці ОСОБА_7 відмовляються від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, про що надали відповідні заяви.

Як вбачається з відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 16.12.2015 року №1902/01-16, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку в спадщині, немає.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_1 пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як позивачу не було відомо про те, що її донька мала право на земельну частку (пай), але не була включена до Державного акту на право колективної власності на землю, а дізналася про це при зверненні в 2015 році до Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець після смерті спадкодавці ОСОБА_2 має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

У відповідності із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 1217, 1223, 1261 ЦК України, ст.15, 57, 60, 73, 209, 212-215 ЦПК України, Указом Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям №720 від 08.08.1995 року, суд

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Костянтинівської селищної ради, Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті доньки ОСОБА_2, померлої 22 червня 2001 року.

Виділити ОСОБА_1 земельну частку (пай) розміром 5,84 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв, розташованих на території Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8