АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача Янголь О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача суму заборгованості за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 100 042,60 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.02.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» заборгованість за договором про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120340011 від 11.07.2011 в розмірі 2 403,41 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що пунктом 1.2 договору про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120340011 від 11.07.2011 укладеного між сторонами зазначено, що порядок отримання обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання ІТ-обладнання, які є невід'ємною частиною цього договору та визначено, що клієнт ознайомився з правилами, зміст правил є зрозумілим для клієнта і він погоджується дотримуватися зазначених правил. Зазначив, що відповідач, підписуючи договір, засвідчив факт ознайомлення з правилами та погодився їх дотримуватися.

Справа № 761/37896/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6339/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що неможливо вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору визначені Правила, якщо такі не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме умови п. 14.2 (розмір та порядок нарахування штрафних санкцій) розумів відповідач, підписуючи договір від 11.07.2011, а також те, що ці Правила містили саме зазначений у позові розмір штрафних санкцій в момент підписання договору відповідачем та в подальшому такі умови не змінювались.

З таким висновком суду колегія суддів повністю погодитись не може.

З матеріалів справи вбачається, що 11.07.2011 між ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» та ОСОБА_2 було укладено Договір № 120340011 про отримання обладнання в системі LeaseIT, відповідно до умов якого останній отримав Диск автомобільний К&К Ред-Тауер 6.5х16 5х114.3 ЕТ45 DІА60.1 (Вlасk Рlatinum), загальною вартістю 4 560,00 грн. Відповідачем обрано Пакет LeaseIT ТрійкаОдяг: платіж при отриманні обладнання (від вартості обладнання): 33,33%; кількість місячних лізингових платежів (крім першого): 2; розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами; вид договору - купівля-продаж товару у розстрочку; перехід права власності клієнту: виплата всіх зобов'язань за договором (а. с. 4). Відповідно до п. 1.1 даного договору Клієнт (Відповідач) бере участь в системі LeaseIT зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від Постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LeaseIT (надалі - Пакет LeaseIT), а Оператор LeaseIT(Позивач), зобов'язується на підставі Договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, копмлектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним Клієнтом Постачальником та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseIT (а. с. 4). Відповідно до п. 1.2. Договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT (надалі - Правила), які є невід'ємною частиною цього Договору. ОСОБА_2 було надано Диск автомобільний К&К Ред-Тауер 6.5х16 5х114.3 ЕТ45 DІА60.1 (Вlасk Рlatinum) на загальну суму у розмірі 4 560,00 грн. відповідно до Акту приймання-передачі майна № 120340011 від 11.07.2011 (а. с. 12). Позивач у повному обсязі виконав свої договірні обов'язки щодо надання обладнання Відповідачу згідно Договору у відповідні строки та належної комплектації, а останній належним чином не виконує умови договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 100 042,60 грн., що складається з: 2 403,41 грн. компенсації вартості наданого обладнання; 97 599,59 грн. плата за прострочення щомісячних платежів та 39,60 грн. компенсація понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що відповідач, який добровільно погодився на умови Договору про отримання обладнання в системі LeaseIT, повинен був належно їх виконувати.

Відповідно до п. 1.1 даного договору Клієнт (Відповідач) бере участь в системі LeaseIT, зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від Постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LeaseIT (надалі - Пакет LeaseIT), а Оператор LeaseIT(Позивач), зобов'язується на підставі Договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, копмлектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним Клієнтом Постачальником та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseIT.

Відповідно до п. 1.2. Договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT (надалі - Правила), які є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 8.7. Договору Відповідач підтвердив, що з Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT (надалі по тексту Правила) він ознайомлений, зміст Правил йому зрозумілий, і він погоджується їх дотримуватись і виконувати.

Пунктом 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання Клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseIT строку.

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі прострочення сплати платежів, Клієнт сплачує плату за прострочення платежів в порядку та розмірах визначені Правилами.

Відповідно до п. 14.2. Правил, у разі несвоєчасної оплати Клієнтом нарахованого платежу Клієнт сплачує на користь Оператора LeaseIT плату за прострочення платежу: в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійсниться у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за Договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за Договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільняє клієнта від обов'язку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaseIT.

Матеріали справи свідчать, що відповідач належним чином не виконує умови договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 100 042,60 грн., що складається з: 2 403,41 грн. компенсації вартості наданого обладнання; 97 599,59 грн. плата за прострочення щомісячних платежів та 39,60 грн. компенсація понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання.

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене,та приймаючи до уваги те, що при розгляді справи по суті відповідач не ставив під сумнів вищезгаданий договір або окремі його пункти, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в розмірах вказаних позивачем.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки підписавши договір, сторони підтвердили свої права та обов'язки за ним, погодились з усіма його умовами, у зв'язку з чим зобов'язані їх виконувати належним чином. Таким чином, відповідач погодився з умовами договору та Правилами, які є для всіх споживачів однаковими.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно дост. 204 ЦК Україниправочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Перелік витрат сторін, наведений у вказаній нормі права не є вичерпним.

Враховуючи, що розгляд справи неодноразово було перенесено, у зв'язку з неявкою відповідача, що свідчить про його незацікавленість в розгляді справи, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420 грн.

Також відповідно до положення статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 650,71 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-318 ЦК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» заборгованість за договором про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120340011 від 11 липня 2011 року в розмірі 100 042 (сто тисяч сорок дві) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» витрати за оплату публікації оголошення в газеті в розмірі 420 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» судовий збір в розмірі 1 650,71 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк