Провадження № 2/234/4388/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Юр'євої К.С.,

з участю секретаря судового засідання секретарі Романенко К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красноторської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до Красноторської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначила, що з 1971 р. її мати ОСОБА_3 проживала у будинку за адресою АДРЕСА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 Після смерті її матері відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 з земельною ділянкою площею 0,1100 га. Її мати набула права володіння цим будинком на підставі договору №241 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно, загальною площею 700,0 м 2. Позивач, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем вищевказаного майна, що належало ОСОБА_3. Відповідно до будинкової книги ОСОБА_3 зареєстрована та проживала до смерті за адресою: АДРЕСА_1. Відповіддю КП «Бюро технічної інвентаризації» від 10.05.2016 р. за №470 встановлено, що відповідно до архівних матеріалів КІІ «БТІ» вул. Жданова (с. Малотаранівка) була перейменована на вул. Абрикосова (смт. Малотаранівка). Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлює, що до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводилося реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності Законом України від 11 лютого 2010 року Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Саме невчинення спадкодавцем ОСОБА_3 відповідних дій по оформленню свого права власності і неодержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє сьогодні поданню позовної заяви про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину вона не може. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину вона звернулась до Другої нотаріальної контори, але нотаріус відмовила в оформленні спадщини (будинок) по причині відсутності правовстановлюючих документів. 16.06.2016 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1100 га, кадастровий номер НОМЕР_1, наданою для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належало спадкодавцю на праві приватної власності, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, виданого 15.06.1999 р. Краматорською міською радою. На її запит КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Краматорська надало відповідь за вих. №471 від 10.05.2016 р., що право власності на будинок АДРЕСА_1 в КП «БТІ» не зареєстровано. Згідно з висновками ПП «Центр економічного аналізу та експертизи» ринкова вартість об'єкту оцінки (будинок АДРЕСА_1 складає 83 000 (вісімдесят три тисячі) грн. Майнових спорів з приводу заявлених вимог про спадкування зазначеного будинку не існує. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після смерті ОСОБА_3 не має. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала у повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються.

Представник відповідача Красноторської селищної ради за довіреністю ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки були відсутні особи, які беруть участь у справі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Як видно з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2., що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області 05.10.2015 р., актовий запис № 2516 (а.с.9 ).

Судом встановлено, що земельна ділянка 0,1100 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка надана для обслуговування жилого будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, виданим Краматорською міською радою від 15.06.1999 р., акт зареєстровано в книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за № 0836, ОСОБА_3 (а.с. 27).

Згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації» від 10.05.2016 р. за № 470 встановлено, що відповідно до архівних даних АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.06.2016 р., ОСОБА_1 є спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2., що складається з земельної ділянки 0,1100 га, кадастровий номер НОМЕР_1, наданої для обслуговування жилого будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Постановою державного нотаріуса Другої краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 16.06.2016 р. позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1, оскільки спадкодавцем ОСОБА_3 не було зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на зазначений житловий будинок (а.с. 22).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Судом встановлено, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання права власності права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,8,10,11,12-15,33,88,212-215,223,296 ЦПК України, ст.ст. 331, 1261,1268,1270 , Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Красноторської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на житловий будинок № АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Краматорського міського

суду Донецької області К.С. Юр`єва