Справа № 307/698/16-ц
Провадження № 2/307/627/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд в особі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що наказом №1 від 11 вересня 2000 року після ліквідації госпрозрахункового підрозділу при відділі містобудування та архітектури вона була прийнята на роботу в комунальне проектне підприємство «Тячів-Проект», де працювала на посаді техніка-проектувальника. Майже 2 роки вона перебуває на диспансерному обліку як особа, що хворіє на цукровий діабет, і тому 15 жовтня 2015 року вона захворіла та перебувала на лікарняному, включно по 13 лютого 2016 року. 13 лютого 2016 року-це вихідний день - субота і тому вона вийшла на роботу 15 лютого 2016 року до моменту видання даного наказу, та здала останній лікарняний листок непрацездатності сер. АГХ №016391, як доказ того, що вона хворіла, із 13 лютого 2016 року мала приступити до роботи. Крім цього заявляє, що вона виходила декілька разів на роботу та працювала в КПП « Тячів-Проект» на вимогу замовників під час лікування. Так, за час перебування на лікарняному, в грудні місяці 2015 року вона вийшла на роботу, про що свідчить виданий наказ № 51 від 07 грудня 2015 року, яким їй в.о.директора ОСОБА_3 оголошено догану, тому її здоров'я не покращилось, а навпаки їй стало зле і вона змушена була продовжити лікування. Так вдруге, 13 лютого 2016 року, вона прийшла на роботу та здала листок непрацездатності сер.АГХ «016391 та стала працювати, однак в.о.директора ОСОБА_3 не допустив її до роботи, став виганяти з кабінету та намагався забрати від неї ключі від кабінету, в якому вона працює. Вона не звертала на крики керівника уваги і знаходилась на робочому місці до кінця робочого часу, хоча відчувала, що їй стає зле.. Таким чином, стверджує, що вона приступила до роботи 15 лютого 2016 року та пропрацювала в займаній посаді до 19 лютого 2016 року і це підтверджує листком непрацездатності серія .АГХ №016391, який вона здала керівництву підприємства та вимоги п. 5 ст. 40 КЗпП України вона не порушила. 22 лютого 2016 року вона прийшла на роботу як завжди, однак її не було допущено до робочого кабінету та було вручено наказ № 9 від 19.02.2016 року, в якому зазначено, що її звільнено з роботи за не з'явлення на роботу понад чотирьох місяців, тобто з 15.10.2015року по 19 лютого 2016 року, який просить скасувати, як незаконний. Відповідно до діючого законодавства не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу в період його тимчасової непрацездатності. Так у відповідності до п.5 ст.40 КЗпП України передбачено, що за працівником, який втратив працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професіональним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. Тому просить суд визнати незаконними та скасувати наказ Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» від 19 лютого 2016 року про звільнення її з роботи з посади інженера, та поновити її на роботі на вищезгадану посаду та стягнути з відповідача в її користь належну їй суму за час вимушеного прогулу з дня звільнення з 19.02.2016 року по день винесення судового рішення, виходячи з її середньомісячного заробітку.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просять їх задовольнити. Крім цього пояснили, що 15 лютого 2016 року ОСОБА_1 вийшла на роботу, однак знову виник конфлікт між нею та керівником, після якого їй стало зле і вона звернулась до лікаря, тому з 15.02.2016 року по 04.03.2016 року вона знову перебувала на лікуванні. Стверджують, що ОСОБА_1 переривала лікування, так як, відповідно до передостаннього лікарняного, вона повинна була приступити до роботи з 13 лютого 2016 року, однак із-за об'єктивних причин не приступила, оскільки це були вихідні дні, а приступила 15 лютого 2016 року в робочий день і, пробувши деякий час на роботі, лише після конфлікту з керівництвом, знову розпочала лікування, яке закінчилось 05.02.2016 року. Тому просять суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили та пояснили, що за нез'явлення на роботі із-за тимчасової непрацездатності понад чотирьох місяців ОСОБА_1 наказом №9 від 19.02.2016 року було звільнено, на підставі п. 5 ст. 40 КЗпП України. Стверджують, що вказаний наказ відповідає вимогам закону, оскільки ОСОБА_1 15.02.2016 року вийшла на роботу для того щоб здати в бухгалтерії лікарняне за період лікування з 12.01.2016 року по 12.02.2016 року і в цей час на запитання керівника підприємства ОСОБА_3 відповіла, що вона продовжує лікуватися. Тобто ОСОБА_3 із її слів стало зрозуміло, що станом на 15.02.2016 року вона продовжує лікуватись. Так як ОСОБА_1 з 15.02.2016 року до 19.02.2016 року на роботу не вийшла, а всього її не було на роботі із-за тимчасової непрацездатності з 15.10.2015 року, тобто понад чотирьох місяців, хоча в цей період вона інколи виходила на роботу в приватних справах, а не в інтересах підприємства, він 19.02.2016 року прийняв наказ про її звільнення. Крім цього стверджують, що ними проведено перевірку Тячівської районної лікарні, де встановлено, що 15.02.2016 року ОСОБА_1 оформила лікарняне о 10 годині. Про цей факт свідчить запис в журналі реєстрації.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 в тому числі і як свідка, її представника ОСОБА_4, представника відповідача Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» ОСОБА_3, його представника ОСОБА_5, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що наказом № 1 від 11.09.2000 року після ліквідації госпрозрахункового підрозділу при відділі містобудування та архітектури позивачка була прийнята на роботу в комунальне проектне підприємство « Тячів-Проект» на посаду техніка-проектувальника.

Наказом № 9 від 19.02.2016 року « Про звільнення з роботи » за нез'явлення на роботу протягом понад 4 місяців ( з 15.10.2015 року) внаслідок тимчасової непрацездатності, звільнено з роботи з 19.02.2016 р. інженера ОСОБА_1 в порядку п. 5 ст. 40 КЗпПУ.

Згідно п. 5 ст. 40 КЗпПУ, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку не з'явлення на роботі протягом більше чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлено триваліший строк зберігання місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місця роботи (посади) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Застосування зазначеної норми передбачає одночасну наявність двох складових її диспозиції - як установленого нею проміжку часу, протягом якого працівник не з'являвся на роботу, так і факту безперервної непрацездатності працівника упродовж зазначеного часу.

Відсутність хоча б однієї з них виключає можливість застосування згаданої норми як підстави звільнення з роботи. А отже, зазначена норма передбачає наявність причинного зв'язку між нез'явленням працівника на роботу протягом більш як чотири місяці підряд та такою його тимчасовою непрацездатністю.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судовому засіданні показали, що вони є колеги по роботі позивача, однак знаходяться у неприязних відносинах з нею, не розмовляють, так як вважають, що її поведінка в роботі є неправильною щодо них та керівництва підприємства. Крім цього показали, що позивач довгий період знаходилась на лікарняному, хоча в цей час виходила на роботу у приватних справах. 15.02.2016 року позивач зранку вийшла на роботу, здала лікарняне і повідомила керівництво, що продовжує лікуватися. Чи була сварка в той час між позивачкою і керівництвом їм не відомо.

З вище вказаних показів ОСОБА_3, його представника та вище вказаних свідків, позивач 15.02.2016 року із початку робочого часу була на роботі, а о 10 годині, як стверджує керівник підприємства, відповідно запису в журналі реєстрації хворих Тячівської РЛ. розпочала знову лікування.

Крім цього, згідно п.п.1.1.,1.3 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року №455 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 року за №1005/6196, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

З досліджених в судовому засіданні листків непрацездатності, виданих ОСОБА_1, вбачається, що тимчасова непрацездатність позивача переривалась та вона знаходилась на лікуванні:

1) з 15.10.2015 р. до 30.10.2015 р. в Тячів РЛ № 1 , лист непрацездатності серії АГВ № 701440, виданий 30.10.2015 року ; «стати до роботи» 31.10.2015 року (31.10.2015 р. та 01.11.2015 р. вихідні дні, 02.11.2015 р. - робочий день ). (а.с. 11);

2) з 03.11.2015 р. до 22.11.2015 р. в Тячів РЛ, лист непрацездатності серії АГЦ № 370559, виданий 03.11.2015 року ; «продовжує хворіти» (а.с. 12);

3) з 23.11.2015 р. до 27.11.2015 р. в Тячів РЛ, лист непрацездатності серії АГЦ № 371729, виданий 23.11.2015 року ; «стати до роботи» 28.11.2015 року (28.11.2015 р. та 29.11.2015 р. вихідні дні). (а.с. 13);

4) з 30.11.2015 р. до 20.12.2015 р. в Тячів РЛ, лист непрацездатності серії АГЦ № 371814, виданий 30.11.2015 року ; «продовжує хворіти» (а.с. 14);

5) з 21.12.2015 р. до 11.01.2016 р. в Тячів РЛ , лист непрацездатності серії АГЦ № 371075, виданий 11.01.2016 року ; «продовжує хворіти». (а.с. 15);

6) з 12.01.2016 р. до 12.02.2016 р. в Тячів РЛ, лист непрацездатності серії АГХ № 016391, виданий 12.01.2016 року ; «стати до роботи» 13.02.2016 року (13.02.2016 р. та 14.02.2016 р. вихідні дні). (а.с. 16);

7) з 15.02.2016 р. до 04.03.2016 р. в Тячів РЛ, лист непрацездатності серії АГЦ № 370975, виданий 07.03.2016 року ; «стати до роботи» 05.03.2016 року (05.03.2016 р. вихідний день, (а.с. 96).

Відповідно до п.1.3 п.1 Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 9 квітня 2001 року №189 « Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 4 липня 2008 року, за №589/15280, тимчасову непрацездатність визначено як непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності ( пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи.

Випадком тимчасової непрацездатності є тимчасова непрацездатність, яка триває безперервно від початку визначеного захворювання , травм тощо, підтверджується видачою листка непрацездатності і можливим продовженням лікування в одному або декількох закладах охорони здоров'я до відновлення працездатності, що підтверджується закриттям листка непрацездатності - «стати на роботу».

У разі, якщо особа стала непрацездатною з приводу такого самого захворювання, травми до виходу на роботу або відпрацювала неповний робочий день, випадок тимчасової непрацездатності не перевіряється. При виникненні іншого захворювання, травми, відпустки в зв'язку з вагітністю, випадок тимчасової непрацездатності вважається новим.

Отже, в період з 31.10.2015 р. по 02.11.2015 р.; з 28.11.2015 р. по 29.11.2015 р.; з 13.02.2016 р. по 14.02.2016 р. випадок тимчасової непрацездатності позивача переривався.

Разом з цим, судом встановлено, що підстави тимчасової непрацездатності позивача були різні хвороби.

Так з консультаційного заключення від 13.05.2016 року (а.с.145) вбачається, що позивач лікувалася з 03.11.2015 р. по 27.11.2015 р. з діагнозом цукровий діабет. Довідкою КЗ «Тячівської райполіклінніки» стверджено, що з 30.11.2015 р. по 21.12.2015 р. та з 12.01.2016 р. по 12.02.2016 р. позивач лікувалася з діагнозом остеохондроз поперекового-крижового відділу хребта (а.с. 146). Також консультативним заключенням від 13.05.2016 р. підтверджено, що позивач лікувалася з 15.02.2016 р. по 04.03.2016 р. з діагнозом цукровий діабет. (а.с. 147).

Як вбачається з вищенаведеного підставами тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 були різні хвороби і позивач з об'єктивних обставин, а саме із-за того, що були вихідні дні коли вона мала приступити до роботи, не виходила на роботу, а 02.11.2015 р. в робочий день, керівництвом підприємства не з'ясовано причини неявки позивача на роботі, а тому суд приходить до переконання про відсутність причинного зв'язку між нез'явленням на роботу позивача протягом більш як чотири місяці підряд та її тимчасовою непрацездатністю, а отже про відсутність підстав вважати наслідком тимчасової непрацездатності нез'явлення позивача на роботу протягом більш як чотири місяці під ряд.

Таким чином і перебування позивач на лікарняному з 15.02.2016 р. по 04.03.2016 р., під час прийняття 19.02.2016 р. оскаржуваного наказу, не перебільшило термін, визначений п. 5 ст. 40 КЗпПУ для звільнення працівника під час його перебування на лікарняному.

Згідно ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржуваний наказ є незаконним та його слід скасувати, а позивачку слід поновити на попередньому місці роботи з моменту її звільнення, тобто з 19.02.2016 року.

Згідно ст. 235 ч.ч. 1,2 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного проведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу...

Як вбачається, з наказу про звільнення позивача, її звільнено 19.02.2016 року і до теперішнього часу строк її вимушеного прогулу становить 5 місяців 6 днів. Середньомісячна заробітна плата її відповідно до довідки про заробітну плату (а.с. 104) становить 9125.4/6= 1520.9 грн.

Таким чином, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу позивача становить 5 місяців 6 днів х 1250.9 грн.=7908,64 гривень.

Отже, виходячи з вище наведеного, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати незаконними та скасувати наказ Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» від 19 лютого 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи із посади інженера, поновити ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді інженера Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» з 19 лютого 2016 року, стягнути з Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7908,64 грн., стягнути з Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1102,4 гривень та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді інженера Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» з 19 лютого 2016 року та стягненні середньомісячного заробітку за вимушений прогул за один місяць в розмірі 1520,9 грн...

Керуючись ст. 60 ч. 1, ст.ст. 213-215 ЦПК України, п. 5 ст. 40, ст. 235 ч.ч. 1,2 , КЗпПУ, ст. 43 Конституції України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати наказ Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» від 19 лютого 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади інженера.

Поновити ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді інженера Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» з 19 лютого 2016 року.

Стягнути з Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7908,64 грн.

Стягнути з Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1102,4 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді інженера Комунального проектного підприємства «Тячів-Проект» з 19 лютого 2016 року та стягненні середньомісячного заробітку за вимушений прогул за один місяць в розмірі 1520,9 грн..

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Чопик В.В.