Справа № 342/587/16-ц
Провадження № 2/342/443/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Поточищенської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до Поточищенської сільської ради, ОСОБА_2., в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивував тим, що вищевказаний житловий будинок належав його батькові - ОСОБА_3. Батько успадкував цей будинок від своєї матері ОСОБА_4. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,15 га, що доводиться довідкою Поточищенської сільської ради № 184 від 18.05.2016 року. Проте, право власності на житлове господарство не зареєстроване, що доводиться випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» №7631 від 01.04.2016 року. У відповідності до технічної документації житлове господарство по АДРЕСА_1 побудоване протягом 1960-1980 років та складається з житлового будинку, літньої кухні, стайні, сараю, стодоли, гаража, двох навісів, вбиральні, вигрібної ями, криниці та огорожі. Інвентаризаційна вартість житлового господарства становить 121 863 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача - ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 17.03.2003 року , актовий запис № 16. Спадкоємцями І черги за законом після смерті ОСОБА_3 є мати позивача - ОСОБА_5, брат позивача - ОСОБА_6 та сестра позивача ОСОБА_2. Проте, за взаємною згодою, вони вирішили, щоб право власності на будинок визнати за ОСОБА_1. На ствердження цього мати та брат позивача подали письмові заяви, достовірність яких завірена Поточищенською сільською радою, а сестра позивача пітвердить свою згоду у судовому засіданні. Довідкою Поточищенської сільської ради №182 від 19.05.2016 року підтверджується, що на час смерті ОСОБА_3 позивач проживав з ним однією сім»єю, вели спільне господарство. Після його смерті ОСОБА_1. продовжує проживати у житловому будинку, утримую його в належному стані, користуюся предметами домашнього вжитку, обробляє землю - тобто своїми діями фактично прийняв спадщину. У травня 2016 року позивач звернувся в Городенківську державну нотаріальну контору з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину на будинок. Однак, у вчиненні такої нотаріальної дії йому було відмовлено через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на майно. В підтвердження чого надано постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

В судове засідання сторони та їх представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 дає добровільну згоду на визнання судом права власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, на частку у спадковому майні не претендує, в органи нотаріату з приводу оформлення спадщини не зверталася, за виділом частки у колгоспному дворі теж не зверталася, право власності на цю частку не оформляла, так як будинок їй не належить. Поточищенська сільська рада не заперечує проти позову.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в АДРЕСА_1, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1960 р., літньої кухні, стайні, стодоли, сараю, гаражу, 2 навісів, вбиральні, криниці, огорожі, вигрібної ями. Інвентаризаційна вартість житлового господарства становить 121863 грн.

Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» Вих № 7631 від 01.04.2016 року стверджено, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 р. не зареєстровано.

Згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затвердженої Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N 127) не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавались на підставі записів у по господарських книгах. Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Як слідує з листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 12/5-126 від 23.03.1999 року, по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами).

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Випискою з погосподарської книги Поточищенської сільської ради № 2 за 2011-2015 роки стверджено, що площа земельних ділянок по АДРЕСА_1 становить 1,70 га: для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель - 0,15 га; для ведення особистого селянського господарства - 1,55 га.

Довідкою № 554, виданою 19.07.2016 року, виданою виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району стверджено, що під час первинної інвентаризації житлових будинків в с. Поточище в списках власників домогосподарств в додатку до рішення виконкому Поточищенської сільської ради № 8 від 16.01.1990 р. під порядковим № 226 записано ОСОБА_4, яка станом на 01.01.1990 р. проживала по АДРЕСА_1.

З виписки з погосподарської книги Поточищенської сільської ради № 2 за 1991-1995 роки слідує, що суспільна група господарства по АДРЕСА_1 на 01.01.1991 р. - колгоспники, до списку членів сім'ї входили - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. голова сім'ї, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., син; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4., внук, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5., невістка, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6., внук, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7., внучка.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 дали добровільну згоду на визнання судом права власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 в с. Поточище Городенківського району за ОСОБА_1, на частку у спадковому майні не претендують, що слідує з поданих до суду заяв, засвідчених секретарем Поточищенської сільської ради.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8, що стверджено копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданим10.01.2003 року.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджено копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданим 17.03.2003 року.

Внаслідок їхньої смерті відкрилась спадщина. Померлі заповіту не вчиняли.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_4., ОСОБА_3, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З виписки з погосподарської книги Поточищенської сільської ради № 2 за 2001-2005 роки вбачається, що до списку членів сім'ї входили - ОСОБА_4, 1925 р.н. голова сім'ї, померла ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., син, помер ІНФОРМАЦІЯ_9.; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4., внук, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5., невістка, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6., внук, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7., внучка.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 02.02.1982 року перебували в шлюбі, що стверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4.

Свідоцтвами про народження НОМЕР_5 від 11.01.1986 р., НОМЕР_6 від 07.04.1984 р., НОМЕР_7 від 15.10.2014 р., стверджено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були батьками ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2.

Стаття 553 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_3, передбачає, що спадкоємець за законом або за заповітом може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій; вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу), що і кореспондується ч. 2 ст. 1274 ЦК України, згідно якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є його діти: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_6, ОСОБА_2 (відповідач) та дружина ОСОБА_5.

ОСОБА_6, ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_5 на частку у спадковому майні не претендують, в органи нотаріату з приводу оформлення спадщини не зверталися, що слідує з поданих заяв.

Про те, що спадкоємець ОСОБА_1. прийняв спадщину, свідчить виписка з погосподарської книги Поточищенської сільської ради № 2 за 2001-2005 роки.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 672/02-31 від 31.05.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки не подані правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Позивач користується спадковим майном, утримує будинок та господарські споруди, обробляє земельну ділянку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Документи, які посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_3 на житловий будинок відсутні.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 346-347, 365, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.