Справа № 415/236/16-ц
Провадження № 2/415/374/16
07.07.16 року

Лисичанський міський суд Луганської області
у складі: головуючого судді Бойко С.Л.,
при секретарі Нестеренко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ДП «Луганськвугілля» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації втрати доходів внаслідок затримки розрахунків при звільненні та індексації суми заборгованості по заробітній платі, -
ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ДП «Луганськвугілля» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації втрати доходів внаслідок затримки розрахунків при звільненні та індексації суми заборгованості по заробітній платі.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 04.06.2009 року він був прийнятий підземним гірником з ремонту гірничих виробок 4 розряду з повним робочим днем під землею до ДП «Луганськвугілля» на підставі наказу № 208-к від 21.04.2009 р.
Наказом № 192-к від 17.06.2015 року він звільнився з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. На день звільнення відповідач повинен був нарахувати розрахункові та провести їх виплату, але станом на дату подання позовної заяви роботодавець належний розрахунок по виплаті заробітної плати не здійснив.
Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати за період з червня 2014 р. по червень 2015 року складає 41 169 грн.
Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власним підприємства, установи, договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін.
Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст.116 КЗпП України.
Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
17 червня 2015 року він працював, бо це був його робочий день, та отримав лише трудову книжку, будь-яких сум, що належать йому до виплати, він не отримав.
Згідно зі ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Згідно розрахунку, компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги становить 14 256,99 грн. Індекси споживчих цін за період з липня 2014 р. по грудень 2015 р.: липень 2014 р. 100,4 %; серпень 2014 р. 100,8%; вересень 2014 р. 102,9%; жовтень 2014 р. 102,4%; листопад 2014 р. 101,9%; грудень 2014 р. 103 %; січень 2015 р. 103,1%; лютий 2015 р. 105,3%; березень 2015 р. 110,8%; квітень 2015 р. 114,0%; травень 2015 р. 102,2%; червень 2015 р. 100,4%; липень 2015 р. 99,0%; серпень 2015 р. 99,2%; вересень 2015 р. 102,3%; жовтень 2015 р. 98,7 %; листопад 2015 р. 102,0%; грудень 2015 р. 100,7 %.
Загальна сума компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги 14 256,99 грн.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Сума середнього заробітку, яку відповідач повинен сплатити на його користь за час затримки розрахунку за період з 17.06.2015 р. по 12.01.2016 р. складає 32 711,04 грн. (227,16 грн. середній заробіток; 144 кількість днів затримки (227,16 х144 = 32 711,04 грн).
На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 41 169,00 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 32 711,04 грн.; індексацію суми заборгованості 14 256,99 грн., а всього 88 137,03 грн.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду невідомі.
Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав відповідну заяву.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, ухвалою Лисичанського міського суду від 27.01.2016 р. Святошинському районному суду м.Києва доручено провести процесуальні дії допитати представника відповідача ДП «Луганськвугілля». Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 13.04.2016 р. судове доручення Лисичанського міського суду про допит відповідача ДП «Луганськвугілля» повернуто без виконання. В ухвалі Святошинського районного суду м.Києва від 13.04.2016 р. зазначено, що представник відповідача ДП «Луганськвугілля» своєчасно повідомлявся про виклик до суду, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою свого проживання або перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника відповідача.
У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Згідно з трудовою книжкою, заповненою 20 липня 1970 року, на підставі наказу № 208-к від 21.04.2009 року, ОСОБА_1 06.04.2009 року прийнятий підземним гірником з ремонту гірничих виробіток 4 розряду з повним робочим днем під землею до ВП «Шахта ім.Артема» ДП «Луганськвугілля».
17.06.2015 року, на підставі наказу № 192к від 17.06.2015 року, ОСОБА_1 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.
Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 06.04.2009 року до 17.06.2015 року.
Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно довідок № № 263,264 від 14.12.2015 р., виданої ВП «Шахта ім.Артема» ДП «Луганськвугілля», за період з червня 2014 р. по червень 2015 р. заборгованість з заробітної плати становить 41 169,00 грн.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 06.04.2009 року до 17.06.2015 року.
Відповідно розрахунку (а.с.7), середньоденний заробіток ОСОБА_1 з двох останніх календарних місяців складає 227,16 грн.
У судовому засіданні встановлено, що середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 17.06.2015 року по 12.01.2016 року становить: 144 дня х 227,16 грн.=32 711,04 грн.
Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.
Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 17.06.2015 року по 12.01.2016 року становить: 144 дня х 227,16 грн.=32 711,04 грн.
Згідно зі ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Приймаючи до уваги вказані положення Закону та факт несвоєчасної виплати заробітної плати, відповідач має також обовязок здійснити позивачу компенсацію, передбачену Законом.
При розрахунку сум компенсації за затримку виплати заробітної плати, суд керується наступним.
Статтею 3 Про оплату праці» передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159 .
Згідно пункту 4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Згідно розрахунку (а.с.5), компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги становить 14 256,99 грн. Індекси споживчих цін за період з липня 2014 р. по грудень 2015 р.: липень 2014 р. 100,4 %; серпень 2014 р. 100,8%; вересень 2014 р. 102,9%; жовтень 2014 р. 102,4%; листопад 2014 р. 101,9%; грудень 2014 р. 103 %; січень 2015 р. 103,1%; лютий 2015 р. 105,3%; березень 2015 р. 110,8%; квітень 2015 р. 114,0%; травень 2015 р. 102,2%; червень 2015 р. 100,4%; липень 2015 р. 99,0%; серпень 2015 р. 99,2%; вересень 2015 р. 102,3%; жовтень 2015 р. 98,7 %; листопад 2015 р. 102,0%; грудень 2015 р. 100,7 %.
Таким чином, загальна сума компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги становить 14 256,99 грн.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Луганськвугілля» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації втрати доходів внаслідок затримки розрахунків при звільненні та індексації суми заборгованості по заробітній платі, підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1378 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України ст. 43 Конституції України, ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), ст.ст. 116, 117 КЗпП України, абз. 3 п. 2, п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, Законом України «Про судовий збір», суд,
Позов ОСОБА_1 до ДП «Луганськвугілля» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації втрати доходів внаслідок затримки розрахунків при звільненні та індексації суми заборгованості по заробітній платі задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий-суддя: С.Л.Бойко