Справа № 463/551/16 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/3820/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Бермеса І.В.,

при секретарі: Фейір К.О.,

без участі осіб

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

в лютому ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4, в якому просить стягувати в її користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі у сторін народилася дочка, яка на даний час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Разом з тим беручи до уваги рівність обов'язку обох батьків щодо утримання дітей до їх повноліття, а також те, що дохід відповідача є непостійним та нерегулярним, просить стягувати з останнього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини- задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 618 грн. (шістсот вісімнадцять гривень) щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 02.02.2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим, не врахована позиція представника позивача по суті позовних вимог, доводи які надані представником в судових дебатах не спростовані, а рішення суду трактується на підставі закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», яким визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Зазначає також, що апелянт на даний час не працює з тієї причини, що в ранньому віці народила дитину, за якою в даний час доглядає, не мала змоги отримати освіту та працевлаштуватися, а тому не може її забезпечити фінансово в повному обсязі. Просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2016 року та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання сторони по справі не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку,клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, причин своєї неявки суду не повідомили, а тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що стверджується відповідними свідоцтвами про одруження та народження, у сторін у шлюбі народилася донька ОСОБА_5 (а.с. 5, 6), яка на даний час проживає із матір'ю, перебуває на її утриманні та виховані.

У відповідності дост.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно дост.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом.

Статтею 182 цього ж кодексу передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів у сумі 618 грн. щомісячно, суд першої інстанції вірно виходив з обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, стану здоров'я позивача та дитини, їхнього матеріального становища та нерегулярного, мінливого доходу відповідача, а також з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів перевіряючи визначений судом розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на дитину, вважає, що судом враховано всі обставини, які передбачені ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, а саме, виходячи розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, стан здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, а відтак, з урахуванням викладеного, доводів сторін, та враховуючи те, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, витрати в межах прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку покладаються на обох батьків, районним судом правильно визначено розмір аліментів.

Посилання апелянта на те, що аліменти в розмірі 618 гривень є недостатніми, враховуючи ціни на споживчі товари, не може слугувати підставою для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1000 гривень щомісячно, оскільки відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, витрати в межах прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку покладаються на обох батьків.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2016 року не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

І.В. Бермес