РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.

при секретарі Бевз О.А.

за участі представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсними окремих умов договору,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_2 збитки у розмірі 403976,18 грн. за договором про фінансовий лізинг №00009437 від 04.02.2014р. та понесені ними судові витрати.

В обґрунтування позову зазначили, що 04.02.2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 був укладений договір про фінансовий лізинг №00009437, за умовами якого Лізингодавець ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобовязався передати у розпорядження Лізингоодержувача ОСОБА_2 об'єкт лізингу - транспортний засіб VW Caddy GP Kombi 1.6 I TDI, шасі №WV2ZZZ2KZEX057608, 2013 року виробництва, двигун №CAY X77618, а Лізингоодержувач зобовязався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 22804,28 доларів США. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків, які полягали у невчасній сплаті лізингових платежів, відповідно до умов договору відповідачу були направлені нагадування, після чого 5 травня 2015 року відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлено про відмову від договору, яке було отримано ним 16 травня 2015 року. Тому позивач вважає, що датою припинення договору є 29 травня 2015 року.

Обєкт лізингу відповідач у визначений строк не повернув. Тому 07 липня 2015 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис №955 про повернення обєкту лізингу. Транспортний засіб було вилучено в процесі примусового виконання виконавчого напису державним виконавцем 18 вересня 2015 року. ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» надавало їм юридично-консультаційні послуги з повернення простроченої заборгованості, вчинення виконавчого напису нотаріусом, підготовки документів для відкриття виконавчого провадження, супроводження виконавчого провадження та повернення обєкту лізингу на загальну суму 63506,36 грн., а з урахуванням ПДВ 76207,63 грн. У відповідності до пункту 16.1 Договору збитки відшкодовуються стороною, яка завдала такі збитки.

Також позивач, у зв'язку з невиконанням відповідачами зобов'язань за договором фінансового лізингу, був змушений звернутись до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична фірма Вернер» з метою отримання послуг юридичного консультування, підготовки процесуальних документів та участі у судових засіданнях з розгляду справи, вартість яких склала 5000,00 грн., а з урахуванням ПДВ 6000,00 грн.

Крім цього позивачу завдано збитків у вигляду упущеної вигоди, що складається з щомісячних платежів за фактичний час користування обєктом лізингу за період з травня 2015 року по вересень 2015 року у загальному розмірі 52979 грн.

Після повернення об'єкта лізингу, а саме 08 жовтня 2015 року позивач уклав з ТОВ «Автомир» договір купівлі-продажу/поставки бувшого в користуванні автомобіля, за яким поставив ТОВ «Автомир» автомобіль VW Caddy GP Kombi 1.6 I TDI, шасі №WV2ZZZ2KZEX057608 за ціною 274189,50 грн.

Позивач також просить стягнути збитки у вигляді упущеної вигоди, які становлять різниці між ринковою вартістю та сумою несплачених лізингових платежів у розмірі 268789,20 грн. відповідно до п.12.9 договору.

Відповідач ОСОБА_2 у січні 2016 року подав до суду зустрічний позов (а.с. 154-161) до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсними пунктів 6.3, 6.4,6.4.1, 6.4.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, які є невідємним додатком до договору про фінансовий лізинг і про визнання недійсним договору фінансового лізингу з усіма додатками до нього у частині здійснення розрахунку всіх сум договору із посиланням на еквівалент в доларах США. В обґрунтування заяви вказує на те, що 04.02.2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 був укладений договір про фінансовий лізинг №00009437. Виходячи зі змісту п.п. 6.3, 6.4,6.4.1, 6.4.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено погашення витрат та виплати лізингових платежів в еквіваленті іноземної валюти- доларах США, що ставить лізингоодержувача у вкрай невигідне становище та порушує принцип рівності сторін у договірних зобовязаннях. Умови договору про вираження зобовязання в еквіваленті доларів США є недійсним, оскільки суперечать ст.99 Конституції України, ст. 192 ЦК України, ЗУ «Про Національний банк України», ЗУ « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Декрету Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», якими визначено, що єдиним законним платіжним засобом в України є грошова одиниця України- гривня. На правовідносини, які виникли з приводу укладання договору фінансового лізингу поширюється ЗУ «Про захист прав споживачів». Позивач вважає, що умови договору про визначення розміру платежів в еквіваленті до іноземної валюти, суперечать вимогам ст.18 цього Закону, тобто є несправедливими і порушують його права, як споживача. Тому просить суд визнати недійсними пункти 6.3, 6.4,6.4.1, 6.4.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, які є невідємним додатком до договору про фінансовий лізинг, визнати недійсним договір фінансового лізингу з усіма додатками до нього у частині здійснення розрахунку всіх сум договору із посиланням на еквівалент в доларах США.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 заявлені позивачем вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Проти зустрічного позову заперечував. В обґрунтування заперечень посилався на те, що Договір про фінансовий лізинг є домовленістю двох сторін, і кожна сторона виявили свою волю до його укладання. Договір містить положення та умови, які відповідають приписам діючого законодавства, в тому числі, і Закону України «Про захист прав споживачів», тому вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими і недоведеними. У сьогоднішнє судове засідання представник позивача не зявився. Представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача ОСОБА_5 зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Проти задоволення позову ТОВ «Порше лізинг Україна» заперечує, посилаючись на невідповідність окремих його пунктів вимогам ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Також зауважує на тому, що між позивачем та відповідачем був укладений договір фінансового лізингу. В порушення вимог ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» позивач уклав цей договір не маючи відповідної ліцензії для здійснення фінансової діяльності фінансового лізингу. Представник відповідача ОСОБА_1 просить зустрічні позовні вимоги задовольнити, відмовити у задоволенні первісного позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши і оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

04.02.2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 був укладений договір про фінансовий лізинг №00009437, за умовами якого Лізингодавець ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобовязався передати у розпорядження Лізингоодержувача ОСОБА_2 об'єкт лізингу - транспортний засіб VW Caddy GP Kombi 1.6 I TDI, шасі №WV2ZZZ2KZEX057608, 2013 року виробництва, двигун №CAY X77618, а Лізингоодержувач зобовязався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 22804,28 доларів США (а.с.10-28).

Вказаний договір було вчинено позивачем без отримання відповідної ліцензії, як це передбачено ст. 34 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно з ч.1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Аналізуючи зміст договору про фінансовий лізинг, який укладений 04.02.2014р. між ТОВ «Порше лізинг Україна» та ОСОБА_2, судом встановлено, що цей договір за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) транспортного засобу та договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За ч.ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином, договір про фінансовий лізинг від 04.02.2014р., який містить елементи договору оренди ( найму) транспортного засобу, був укладений позивачем з фізичною особою ОСОБА_2, а тому підлягав нотаріальному посвідченню відповідно до вимог ст. 799 ЦК України.

Оскільки сторонами не додержано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, то цей договір є нікчемним. У цьому разі визнання договору недійсним судом не вимагається.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.12.2015 року у справі № 6-2766цс15.

Таким чином, судом встановлено, що договір про фінансовий лізинг від 04.02.2014р. є нікчемним.

За ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Відтак, вимоги позивача про стягнення збитків за недійсним (нікчемним) договором задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню і вимоги відповідача за зустрічним позовом про визнання недійсним окремих положень договору про фінансовий лізинг, оскільки надавати оцінку нікчемному договору фінансового лізингу на відповідність його вимогам цивільного законодавства та ЗУ «Про захист прав споживачів» у даному випадку вже не вимагається.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 215,216,799,806 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків за договором фінансового лізингу відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсними умов договору фінансового лізингу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, особою, яка не була присутня при оголошенні рішення протягом 10 днів з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_6