№ 336/4468/16-ц
пр. № 2/336/2402/2016
УХВАЛА

Іменем України

01 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення з-під арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до ПАТ «КБ «Надра», в якому просять звільнити з-під арештів, накладених постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ від 06.09.2011 року та від 22.08.2012 року усе рухоме та нерухоме майно, в тому числі і квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належать на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Виконання рішення суду доручити Шевченківському ВДВС Запорізького МУЮ.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Стаття 3 ЦПК України надає кожній особі право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким принцип узгоджується з обовязком позивача, встановленим ст. 119 ЦПК України, зазначити в позовній заяві зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. 15 ч. 1 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» № 606 від 21.04.1999 року вказує, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, підставою звернення з позовом про зняття арешту з майна в порядку цивільного провадження є факт порушення цивільного права особи (права власності) та наявність у позивача підстав вважати, що майно, на яке накладено арешт, належить саме йому. Такий позов заявляється одночасно з заявленням вимог про визнання права власності на майно.

Відповідно до Аналізу практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України Верховного Суду України, застосовуючи передбачений п. 1 ст. 2, ст. 16 ЦК спосіб захисту цивільного права чи інтересу у справах за позовом про зняття арешту з майна деякі суди не враховують положень ст. 60 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" і роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" (зі змінами), що ці вимоги мають ґрунтуватися на праві власності або володіння, і тому задовольняють їх без визнання права власності на спірне майно або за позовами не власників або володільців (кредиторів, що не є заставодержателями, в інших зобов'язаннях).

У таких випадках повинні застосовуватись інші відповідні способи судового захисту (наприклад, оскарження постанови державного виконавця про арешт майна згідно зі ст. 383 ЦПК, припинення дії, яка порушує право, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК).

Позивачами предявлено позов до ПАТ «КБ «Надра», однак, в позовній заяві не визначено якими саме діями чи бездіяльністю саме цієї юридичної особи порушуються чи не визнаються права позивачів. Будь-яких вимог саме до ПАТ «КБ «Надра» не заявлено.

Крім того, позивачами заявлено дві вимоги немайнового характеру в одній позовній заяві: про звільнення з-під арешту майна за двома окремими постановами державного виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки позивачами заявлено одночасно дві позовні вимоги немайнового характеру, тож за кожну з них повинен бути сплачений судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 гривень).

Натомість позивачами до позовної заяви не додано документів на підтвердження сплати судового збору.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Для усунення недоліків позивачам необхідно уточнити позовні вимоги, вказати підстави звернення з позовом до відповідача, викласти обставини, якими вони обґрунтовуються, зазначити докази, якими підтверджуються такі обставини, сплатити судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру (з урахуванням заявлених вимог сума судового збору, яку належить сплатити, становить 1102,40 гривень). При цьому у відповідності до ст. 6 ч. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позову немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення з-під арешту майна залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення вищезазначених недоліків триденний строк з моменту отримання ухвали суду, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк