Справа № 184/668/16-ц
Номер провадження 2/184/275/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гаєвого О.В., за участю секретаря Поліщук О.А., а також сторін: представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_5 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після його уточнення посилається на те, що 08.10.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, був укладений кредитний договір за № 254469-CRED, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 6000,00 доларів США зі строком повернення до 08.10.2010 року, що відповідає строку дії договору. В порушення умов договору ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, тому за кредитним договором № 254469-CRED, станом на 15.02.2016 року, утворилась заборгованість у розмірі 22868,17 доларів США., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту 5995,52 доларів США., заборгованість по відсотках за користування кредитом 16872,65 доларів США. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 9089,99 доларів США, яка була стягнута згідно до рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04.02.2011 року з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», різниця становить 14 245, 32 доларів США, а також штрафи відповідно до договору - 9,56 доларів США фіксована частина; 712, 27 доларів США процентна складова.

В забезпечення виконання зобовязання за договором № 254469-CRED між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3, який є співвідповідачем по справі, був укладений договір поруки № 254469-CRED-2 від 08 жовтня 2008 року.

У звязку з викладеним, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму вказаної заборгованості, а також судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 посилаючись на вище вказані обставини просив позов задовольнити у повному обсязі. Крім цього, додатково пояснила суду, що оскільки кредитний договір на даний час є дійсним, рішення суду від 04.02.2011 року не виконано в повному обсязі, а тому є підстави для стягнення процентів за користування кредитними коштами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, подали до суду свої заперечення на позов і в задоволенні позову просили відмовити.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 08.10.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 254469-CRED, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 6000,00 доларів США. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак відповідач свої зобов'язання стосовно своєчасного погашення заборгованості у встановлені строки не виконала, тому за кредитним договором № 254469-CRED, станом на 15.02.2016 року, утворилась заборгованість у розмірі 14476,65 доларів США, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 4). Крім цього, в забезпечення виконання зобовязання за договором № 254469-CRED між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений договір поруки з поручителем ОСОБА_3, який є співвідповідачем по справі.

Відповідно до п.17 постанови №5 Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» передбачено, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Відповідно до п.1.4 кредитного договору № 254469-CRED від 08.10.2008 року строк повного погашення кредитного договору встановлено до 08.10.2010 року.

Згідно п.5.7 цього Договору сторонами погоджено строк позовної давності у 5 років.

Згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2011 року був задоволений позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 254469-CRED від 08.10.2008 року. Вирішено стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором № 254469-CRED від 08.10.2008 року, яка на час звернення до суду складала 9089,99 доларів США, а також судові витрати по справі.

На даний час вказане рішення перебуває у стадії виконавчого провадження, що підтверджується листом Управління Пенсійного фонду в м. Покров, згідно до якого з пенсії відповідача ОСОБА_2 в примусовому порядку утримуються грошові кошти на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно виконавчого листа №2н-17 від 14.02.2011 року на загальну суму 72 628, 99 грн.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При подачі позову до суду будь-які нарахування за кредитом припиняються, але не дивлячись на це, позивач вдруге звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом № 254469-CRED від 08.10.2008 року, посилаючись на ст. 1054 ЦК України.

Враховуючи те, що строк дії кредитного договору закінчився 08.10.2010 року, а в подальшому згідно рішення суду від 04.02.2011 року з відповідачів на користь банку вже було стягнуто всю суму боргу разом з нарахованими на час звернення до суду процентами, то в такому разі нарахування процентів за користування кредитом з моменту ухвалення судового рішення (видачі судового наказу) до його фактичного виконання законом не передбачено.

Стосовно вимог заявлених щодо відповідач ОСОБА_3 суд зазначає, що частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Враховуючи те, що позивач вже звертався до суду з позовом до поручителя ОСОБА_3 і після винесення рішення суду від 04 лютого 2011 року на протязі шести місяців не звернувся з новою вимогою, то такий договір поруки вважається припиненим.

Крім цього, представником відповідачів також заявлялось клопотання про застосування строків позовної давності, яке є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 530, 631 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору.

Частиною 5 ст.261 ЦК України встановлено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із спливом строку виконання.

Враховуючи те, що строк повного погашення кредитного договору встановлено до 08.10.2010 року, а позивач звернувся до суду із позовом тільки в квітні 2016 року, то встановлений договором строк позовної давності у 5 років вже сплинув.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю та у звязку із спливом строку позовної давності звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_5 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_7