У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 20 липня 2016року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,Мазур Л.М., Писаної Т.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_7, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року, в с т а н о в и л а: У листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання договору про надання споживчого кредиту від 16 травня 2007 року № k2S4GK00260043 недійсним з посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів». Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року позовну заяву залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору, оскільки Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено звільнення позивача від сплати судового збору у справі про визнання договору недійсним. На виконання вимог вказаної ухвали представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подано заяву, в якій зазначив, що позивач звільнення від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позов подано у зв'язку з порушенням її прав як споживача банківських послуг. У зв'язку з невиконанням вимог ухвали від 26 листопада 2015 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу. Не погодившись із указаною ухвалою, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - оскаржив її в апеляційному порядку. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. У касаційній скарзі ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_7, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач не має пільг згідно з переліком, вказаним у даному Законі, у зв'язку з чим ухвалою від 26 листопада 2015 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків - сплати судового збору у розмірі 487 гривень 20 копійок, вимоги якої залишено без виконання. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. Так, споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст.42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. За ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Незважаючи на предмет й підстави позову та незважаючи та на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а тому споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їхніх прав. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року (справа № 6-2712цс15). Покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору, суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував, неправильно витлумачив закон та дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_6 при поданні (як споживач) позову, пов'язаного із захистом її порушених прав, має сплачувати судовий збір. Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув та помилково залишив ухвалу суду першої інстанції без змін. За таких обставин та з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України, оскаржувані ухвали підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_7, задовольнити. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана О