Справа № 185/3530/16-ц
Провадження № 2-з/185/33/16
У Х В А Л А

29 червня 2016 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Палюх Т.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, просить в порядку забезпечення заявленого ним позову до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним та відшкодування шкоди, завданої позбавленням права на майно, накласти арешт на нерухоме майно, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 56398529 від 31.03.2010року належить відповідачу: будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вул. Дніпровська, буд.110/2,загальною площею 138,1 кв.м., з площею приватизованої земельної ділянки 750 кв.м., та на нежитлові приміщення, площею 40,3 кв.м.,розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул.Харківська, буд. 16а.

У якості підстави вказує, що накладення арешту на вищевказане майно необхідно для забезпечення виконання рішення суду в майбутньому, адже позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 стосуються відшкодування шкоди за таку цінну річ, як автомобіль MERCEDES-BENZ 412D, 1996року випуску, д/н АЕ 8823НК, а його дії свідчать про небажання повертати вказане майно, передане раніше позивачу відплатно за автомобіль МАN 8/163, який він вже відчужив.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, приходжу до висновку, що заява підлягає поверненню заявникові, як така, що не відповідає вимогам ч.2 ст 151 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК у заяві про забезпечення позову має бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 та ч. 1 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України N° 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забепечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

У поданій заяві всупереч вимогам ч.2 ст. 151 ЦПК України не зазначені відомості, потрібні для забезпечення позову - обсяг та ціна позовних вимог, зміст позовних вимог, характеристика житлового будинку та нежитлових приміщень, чи використовуються останні відповідачем або іншими особами для здійснення господарської діяльності, в чому полягає реальная загроза невиконання можливого рішення суду. Вказане заявником нерухоме майно не є предметом позову(спору між сторонами), тому заявник має надати обгрунтування необхідності забезпечення позову шляхом арешту цього майна.

Недотримання зазначених вимог, відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК, тягне за собою повернення заявникові заяви про забезпечення позову, про що суд постановляє ухвалу, яка окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись п.8 ст. 153, ч.5 ст. 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову разом із доданими до неї документами повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3