Ухвала іменем україни 14 вересня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив суд на підставі ст. ст. 1212, 536, 1048 ЦК України стягнути з відповідача на свою користь 24 768 грн 02 коп., що складається з 18 130 грн 08 коп. - безпідставно набутих коштів, 2 550 грн 18 коп. - інфляційних втрат, 1 028 грн 55 коп. - 3 % річних від простроченої суми безпідставно набутих грошових коштів, 3 059 грн 21 коп. - процентів за користування грошовими коштами.

Зазначав, що згідно із платіжним дорученням від 14 грудня 2011 року ним на рахунок відповідача, відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», перераховано 814 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 14 грудня 2011 року становило 6 503 грн 86 коп.; згідно з платіжним дорученням від 22 березня 2012 року на рахунок відповідача в національній валюті, відкритий у АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» - суму у розмірі 5 450 грн.

Дані перерахунки були ним здійснені помилково, без будь-якої правової підстави, він не мав із відповідачем будь-яких домовленостей про перерахування грошових коштів. Між ним та відповідачем немає родинних відносин, ділових стосунків чи інших зобов'язань, а тому дані кошти не могли бути перераховані відповідачу як подарунок, позика, доплата за послуги чи товар. Перераховані грошові кошти набуті відповідачем безпідставно і на даний час повернуті ним не були.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 18 130 грн 08 коп. безпідставно набутих коштів та 3 059 грн 21 коп. відсотків за користування коштами.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від

24 вересня 2015 року та залишити в силі рішенняКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не зазначено звідки у нього два рахунки відповідача на які він переказував кошти та при яких обставинах він здійснював переказ коштів. Крім того, позивач не довів, що відповідач був неналежним отримувачем коштів, а також сам факт безпідставності перерахунку грошових коштів відповідачу, адже грошові кошти перераховувалась конкретно визначеній особі, в різний час і на різні кредитні рахунки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідач у своїх запереченнях посилався на те, що позивач перерахував йому кошти в рамках гри МММ, суть якої полягає у добровільному обміні коштів та яка не є належною, визначеною законом або договором, юридичною підставою для набуття та зберігання грошових коштів. Відтак, прийшов до висновку, що відповідач набув грошові кошти в розмірі 814 дол. США та 5 450 грн за рахунок позивача без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) та зобов'язаний повернути потерпілому це майно. Крім того, враховуючи положення ст. ст. 1214, 536 та 1048 ЦК України, стягнув з відповідача на користь позивача проценти за користування даними грошовими коштами.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Судами встановлено, що згідно платіжного доручення № Р24А09989 від 14 грудня 2011 року ОСОБА_3 перераховано на кредитний рахунок ОСОБА_4 (НОМЕР_1) суму коштів в розмірі 814 дол. США, з призначенням платежу перерахунок особистих коштів.

Згідно платіжного доручення № Р24А56026 від 22 березня 2012 року ОСОБА_3 перераховано на кредитний рахунок ОСОБА_4 (НОМЕР_2) суму коштів в розмірі 5 450 грн, з призначенням платежу перерахунок особистих коштів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Конструкція ст. 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред'явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов'язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6- 3090цс15.

Враховуючи, що між сторонами відсутні будь-які договірні відносини, а також відсутні будь-які правові підстави для набуття та зберігання даних грошових коштів відповідачем, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що набуті відповідачем грошові кошти у розмірі 814 дол. США та 5450 грн. за рахунок позивача є безпідставно набутим майном, а тому підлягають поверненню позивачу.

Твердження ОСОБА_4 з приводу того, що позивач перерахував зазначені кошти в рамках гри МММ, що є належною підставою для набуття коштів, є безпідставними з огляду на відсутність належних та допустимих доказів наявності між сторонами будь-яких договірних відносин.

Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Необґрунтованим є також посилання ОСОБА_4 на те, що судом апеляційної інстанції розглянуто спір з підстав укладення між сторонами договору позики, що є одночасною зміною позивачем предмету та підстав позову.

Так, як вбачається зі змісту рішення апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року, при перегляді спору в апеляційному порядку суд керувався положеннями ст.ст. 1212, 1214 ЦК України, що регулюють відносини безпідставного отримання та збереження майна. При цьому, положення ст.ст. 536, 1048 ЦК України застосовувались до даних відносин лише в частині нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами, оскільки між сторонами відсутні договірні правовідносини і розмір процентів не встановлено.

Переглядаючи спір в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі, надав їм належну правову оцінку, правомірно застосував норму права, яка застосовується до даних правовідносин, обґрунтовано та законно дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Касаційна скарга висновків суду апеляційної інстанції не спростовує.

Оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М.Мазур

О.В. Попович