РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5720/16-ц

пр. № 2/759/3307/16

07 вересня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_4 Вимоги заяви обгрунтовує тим, що він є наймачем вказаної чотирикімнатної квартири згідно ордеру № Г222455 від 18.01.1974 року в якій фактично і проживає разом із своєю дружиною ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4, коли його син відповідач ОСОБА_2 в цій квартирі лише зареєстрований, з 1991 року в ній не проживає, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію не отримує, особистих речей не зберігає, квартирою не цікавиться. Оскільки комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб, а такі платежі надзвичайно зрозли в своїй вартості, фактично їх сплачує він із дружиною, які є пенсіонерами, тому вони вимущені звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судовому засіданні також позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання разу не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, третіх осіб, свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, щоквартира АДРЕСА_2 не приватизована, згідно ордеру на житлове приміщення за № Г222455 від 18.01.1974 року виданого Виконавчим комітетом Київської міської ради була надана ОСОБА_1 на сім»ю із п»яти осіб, а саме: ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_6 (дочка), ОСОБА_2 (син) (а.с. 5).

Із довідки форми № 3 Комунального концерну «Центр Комунального Сервісу» від 13.04.2016 року за № 02/05/3-855 вбачається, що у спірній квартирі АДРЕСА_1 наразі зареєстровані: позивач ОСОБА_1 з 28.06.1974 року (наймач), третя особа ОСОБА_3 з 28.06.1974 року (дружина наймача), відповідач ОСОБА_2 з 05.10.1993 року (син наймача), третя особа ОСОБА_4 з 29.06.1983 року (дочка наймача) (а.с. 4).

В підтвердження своїх позовних вимог позивач просив допитати в якості свідка сусідку по квартирі. Так, свідок ОСОБА_7, яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 та відповідно є сусідкою сторін, суду пояснила, що за вище вказаною адресою її сім»я проживає з 1974 року, сім»ю позивача вона знає дуже давно, оскільки її батьки товаришували із сім»єю позивача, вона сама дружила із його дочкою ОСОБА_8. Суду пояснила і те, що син позивача ОСОБА_2 після служби в армії приїхав до своїх батьків, а потім знову поїхав до Російської Федерації в м.Владивосток, де одружився, завів дітей та як їй відомо проживає і до тепер. Знає також, що лише один раз, близько десяти років тому назад ОСОБА_2 приїздив до позивача у гості, після чого повернувся в Росію та більше не повертався. Знає, що квартирою АДРЕСА_2 користується, в ній проживають та за неї сплачує тільки ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_3 та їх дочка ОСОБА_4, а ОСОБА_9 ні.

Отже, з огляду на вказані свідчення, встановлено, що ОСОБА_9 у спірній квартирі добровільно не проживає, нею не цікавиться, зажитлово-комунальні послуги не сплачує.

Крім того, про непроживання в спірній квартирі зазначено і в АКТі ЖЕД № 6 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» від 25.03.2016 року, що також оцінюється судом відповідним чином (а.с. 6).

Зважує суд також і на інші надані суду письмові докази, зокрема на нотаріально посвідчене нотаріусом Російської Федерації погодження ОСОБА_2 на приватизацію квартири АДРЕСА_1 без його участі, та відмову останнього на участь у такій приватизації (а.с. 10), на нотаріально посвідчену нотаріусом Російської Федерації довіреність надану ОСОБА_2 своєму батьку ОСОБА_1 щодо представництва ОСОБА_1 його інтересів по всіх питаннях пов»язаних із зняттям його ОСОБА_2 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР особа втрачає право на користування житловим приміщенням у випадку своєї відсутності в даному приміщенні понад шість місяців без поважних причин.

Оскільки, зібраними у справі доказами у своїй сукупності підтверджується факт відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад шість місяців без поважних причин, тому позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 71 ЖК Української РСР, ст.ст. 3, 11, 57-61, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року нарождення, зареєстрований: АДРЕСА_6, таким що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: