21.11.2016 Єдиний унікальний номер 205/5006/16-ц
Справа №2/205/2433/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

за участю секретаря Мікунової К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 29 червня 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом (а.с. 41-42).

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 28 листопада 1950 року її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб, від яких народились: позивачка та ОСОБА_7.

На праві часткової власності ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належала квартира №16 в буд. №8 по вул.. авіаційна у м. Дніпропетровську.

24 липня 2010 року померла мати позивачки, після смерті якої відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яку ОСОБА_1 фактично прийняла.

31 липня 2015 року помер батько позивачки ОСОБА_5, який за життя залишив заповіт на ім'я ОСОБА_7, але прийняти спадщину так і не встиг, так як помер 08 вересня 2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину вказаної квартири.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є позивачка та ОСОБА_2, які звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Але оформити спадщину позивачка не змогла належним чином, так як відсутні правовстановлюючі документи на вказану квартиру, у звязку із чим, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом, в якому уточнивши свої позовні вимоги просить визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2, яка складається з 1 - коридора, площею 1,6 кв.м, 2 - коридор, площею 4,3 кв.м, 3 - житлова, площею 15,8 кв.м, 4 - коридор, площею 3,6 кв.м, 5 - кухня, площею 6,6 кв.м, 6 - ванна, площею 2,9 кв.м, 7 - туалет, площею 1,1 кв.м, 8 - кладова, площею 1,1 кв.м, 9 - житлова, площею 12,7 кв.м, І балкон, площею 0,7 кв.м, загальною площею 50,4 кв.м, житловою площею 28,5 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після моєї матері ОСОБА_8, яка померла 24 липня 2010 року, батька ОСОБА_5, який помер 31.07.2015 року, та брата ОСОБА_7, який помер 08.09.2015 року.

14 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із зустрічним позовом до ОСОБА_1, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с.54-55).

В обґрунтування вимог зазначив, що він є рідним сином померлого ОСОБА_7, який помер 08.09.2015 року. Його бабусі ОСОБА_6, померлій 24.07.2010 року, належав житловий будинок та земельна ділянка розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Волоське, вул.. Центральна, буд. 27. Після її смерті спадщину у вигляді вказаного будинку та земельної ділянки прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_7

Після смерті батька відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку №27 по вул.. Центральна у м. Дніпропетровську, яку він прийняв фактично.

Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримав відмову, у зв'язку із чим, вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння № 27 по вул. Центральній в с. Волоське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яке складається з: житлового будинку літ.А-1, прибудови літ.а, ганку літ.а1, які складаються з 1- 1 коридор, площею 3,3 кв.м, 1-2 кухні, площею 7,4 кв.м, 1-3 комори, площею 6,5 кв.м, 1-4 коридору, площею 6,0 кв.м, 1-5 кухні, площею 16,8 кв.м, 1-6 житлової, площею 20,1 кв.м, І комори, площею 10,0 кв.м, II веранди, площею 8,5 кв.м; убиральні літ.В, сараю літ.Г, душу літ.Д, входу у погріб літ.Е, сараю літ.Ж, колонки літ.К, зливної ями літ.З/Я, споруд №№ 1-3, І, в порядку спадкування за законом після смерті мого батька ОСОБА_7, який помер 08.09.2015 року.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

ОСОБА_1 до суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Вимоги первісного позову підтримала у повному обсязі, проти вимог зустрічного не заперечувала.

ОСОБА_2 в особі свого представника діючого за довіреністю ОСОБА_9, надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї пристуності. Вимоги первісного позову визнає та підтримує зустрічну позовну заяву просить їх задовольнити.

Треті особи приватні нотаріуси ДМНО ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі своїх представників в судове засідання не зявились. До суду надіслали письмові заяви, в якій просили справу слухати без своєї присутності відповідно до діючого законодавства, у звязку із зайнятістю.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України в редакції 2003 року).

За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд, зясувавши обставини по справі, дослідивши їх наданими доказами вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка за первісним позовом є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (а.с. 164,165,166).

Згідно свідоцтва про право власності на житло №000065 від 16.11.1994 року на праві спільної часткової власності подружжю ОСОБА_5, ОСОБА_8 та їхньому синові ОСОБА_7 належала квартира АДРЕСА_3 (а.с.9,10).

Крім того, на підставі договору дарування від 19.10.1978 року, посвідченого секретарем Волоської сільської ради за реєстровим номером 35, зареєстрованим в КП Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації від 31.10.1994 року за номером 461-2 та Державного акту на право приватної власності серія ДП ДН209848 виданого Волоською сільською Радою народних депутатів, на підставі рішення № 9 від 20.03.1994 року виконкому Волоської сільської Ради народних депутатів від 02.03.1998 року за реєстровим номером 1349 ОСОБА_8 належали житловий будинок та земельна ділянка площею 0,3668 га розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Волоське, вул. Центральна, буд. 27, наданою їй для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства 0, 1168 га (а.с. 176,178).

24 липня 2010 року ОСОБА_8 померла (а.с.14). Після її смерті спадщину у вигляді права на ? частини житлового будинку та земельної ділянки за заповітом прийняли кожен діти померлої ОСОБА_7 та позивачка ОСОБА_1 (а.с. 58-64).

31 липня 2015 року помер батько ОСОБА_5 (а.с.15), який залишив на користь сина заповіт, посвідчений 30 липня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровского міського нотаріального округу ОСОБА_10 зареєстрований реєстрі за №1108 (а.с.146).

08 вересня 2015 року помер брат позивачки, ОСОБА_7 (а.с.16), після смерті до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця ОСОБА_2.

Так, відповідно до ст..316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст..328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З статті 1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст..1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, внаслідок чого.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 15, 57-60, 66, 88, 197, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2, яка складається з 1 - коридора, площею 1,6 кв.м, 2 - коридор, площею 4,3 кв.м, 3 - житлова, площею 15,8 кв.м, 4 - коридор, площею 3,6 кв.м, 5 - кухня, площею 6,6 кв.м, 6 - ванна, площею 2,9 кв.м, 7 - туалет, площею 1,1 кв.м, 8 - кладова, площею 1,1 кв.м, 9 - житлова, площею 12,7 кв.м, І балкон, площею 0,7 кв.м, загальною площею 50,4 кв.м, житловою площею 28,5 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після матері ОСОБА_8, померлої 24 липня 2010 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину домоволодіння № 27 по вул. Центральній в с. Волоське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яке складається з: житлового будинку літ.А-1, прибудови літ.а, ганку літ.а1, які складаються з 1- 1 коридор, площею 3,3 кв.м, 1-2 кухні, площею 7,4 кв.м, 1-3 комори, площею 6,5 кв.м, 1-4 коридору, площею 6,0 кв.м, 1-5 кухні, площею 16,8 кв.м, 1-6 житлової, площею 20,1 кв.м, І комори, площею 10,0 кв.м, II веранди, площею 8,5 кв.м; убиральні літ.В, сараю літ.Г, душу літ.Д, входу у погріб літ.Е, сараю літ.Ж, колонки літ.К, зливної ями літ.З/Я, споруд №№1-3, І, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, померлого 08.09.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Шавула