Справа № 405/6219/16-ц
Провадження №6/405/193/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року. Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

за участю державного виконавця

відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ

в Кіровоградській області ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 в порядку ст.377-1 ЦПК України звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області на виконанні перебуває виконавче провадження №50550669 з примусового виконання виконавчого листа №2-1802/15 від 19.11.2015 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у розмірі 3 569 838 (три мільйона пятсот шістдесят девять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 50 коп., яка складається з: 2 648 460 (два мільйона шістсот сорок вісім тисяч чотириста шістдесят) грн. заборгованість за договором позики; 212 021 (двісті дванадцять тисяч двадцять одна) грн. 60 коп.- три відсотка річних; 709 356 (сімсот девять тисяч триста пятдесят шість) грн. 87 коп. проценти за користування позикою.

Станом на 26.05.2016 року заборгованість, яку необхідно сплатити, становить: 3 569 838, 50 грн. згідно виконавчого листа на користь ОСОБА_4; та заборгованість в сумі 356 983, 85 грн. згідно постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.03.2016 року ВП № 50550669, а всього 3 926 822, 35 грн.

17.03.2016 року представником стягувача ОСОБА_4 ОСОБА_5 подано заяву про відкриття виконавчого провадження разом із вищезазначеним виконавчим документом.

21.03.2016 року державним виконавцем на підставі вищевказаних документів та у відповідності до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою запропоновано боржнику ОСОБА_3 виконати рішення самостійно у строк до семи днів з моменту її винесення, а саме до 24.03.2016 року, копії якої разом із викликом державного виконавця направлено боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Одночасно з винесенням вищевказаної постанови державним виконавцем на підставі заяви представника стягувача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ст. ст. 25, 52 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу, копії якої направлено на адресу боржника та до установ, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника.

Крім того, з метою повного та своєчасного виконання вищевказаного рішення суду, а також перевірки майнового стану боржника державним виконавцем на підставі ст.ст. 5, 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження» направлено запити до ДПІ України, Пенсійного фонду України, ТОВ «Міжгалузевий депозитарний центр», Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області, Регіонального сервісного центру МВС України в Кіровоградській області, ДП «Держреєстри України», боржнику та Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ НП в Кіровоградській області щодо надання інформації відносно перетину боржником ОСОБА_3 державного кордону.

20.04.2016 року на адресу відділу надійшла відповідь начальника Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_6, якою повідомлено, що боржник ОСОБА_3 протягом 2015 та 2016 років 62 рази перетинав державний кордон України у різні країни Євро союзу, як автомобільним, так і повітряним транспортом.

Вказав, що боржник ОСОБА_3 на виклики державного виконавця не реагує, від виконання вищевказаних зобовязань злісно ухиляється, про що свідчать матеріали виконавчого провадження та заяви представника стягувача ОСОБА_4 ОСОБА_5

З огляду на зазначене, державний виконавець вважає, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_3 всупереч вимогам Закону після винесення державним виконавцем постанов про відкриття виконавчого провадження вільно перетинає державний кордон, ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків, протягом тривалого часу та самостійно рішення суду не виконує, не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, перешкоджає та не надає відомостей про доходи та місце знаходження майна, у зв`язку з чим необхідним є тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 під час судового розгляду подання підтримав, посилаючись на підстави, зазначені в ньому, а також матеріали виконавчого провадження, які додані до подання, просив подання задовольнити.

Заслухавши державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1, зваживши доводи, викладені в поданні, дослідивши матеріали, додані до подання, та розглянувши подання на підставі наданих державним виконавцем доказів та копій матеріалів виконавчого провадження, суд вважає, що в задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань (п. 5).

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції Закону №606-14 від 21.04.1999 року з наступними змінами, чинного на час звернення державного виконавця з поданням до суду, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Реалізація зазначених прав здійснюється шляхом звернення державного виконавця до суду в порядку ст. 377-1 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Зміст і форма подання державного виконавця (начальника ВДВС) нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5. Зокрема, в розділі XI "Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну", передбачено, що подання повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Крім того, в поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби).

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Як на підстави для звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_3, субєкт звернення (державний виконавець) зазначив наявність у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області на виконанні виконавчого провадження №50550669 з примусового виконання виконавчого листа №2-1802/15, виданого 19 листопада 2015 року Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у розмірі 3 569 838 грн. 50 коп., а також наявність фактів ухилення боржником ОСОБА_3 від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, які полягають у невиконанні судового рішення, не зявлення на виклики державного виконавця, не надання відомостей про доходи та місцезнаходження майна.

Крім того, державним виконавцем зазначено, що боржник ОСОБА_3 всупереч вимогам Закону після винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження вільно перетинає державний кордон, що є перешкоджанням виконанню вищевказаного рішення суду.

В свою чергу, судом під час судового розгляду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника за виконавчим провадженням на підставі пояснень та наданих державним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження, встановлено, що 17 березня 2016 року до ВПВР УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області надійшла заява разом з оригіналом виконавчого листа від представника стягувача ОСОБА_4 ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження та виконання рішення Деснянського районного суду м.Києва від 14 травня 2015 року по справі №754/1575/15-ц.

18 березня 2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №50550669), за якою було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1802/15, виданого 19.11.2015 року Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі 3 569 838 грн. 50 коп., яка складається з 2 648 460 грн. заборгованість за договором позики; 212 021 грн. 87 коп. три відсотки річних; 709 356 грн. 60 коп. проценти за користування позикою.

Пунктом 2 зазначеної постанови надано боржнику строк для самостійного виконання до 24 березня 2016 року.

Крім того, одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2016 року, державним виконавцем 18 березня 2016 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону №606-14 від 21.04.1999 року копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

При цьому, судом відзначається, що державним виконавцем до подання не надано доказів направлення боржнику за виконавчим провадженням ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 березня 2016 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а так само не надано доказів отримання боржником за виконавчим провадженням ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження.

Окрім того, встановлено, що з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем 21 березня 2016 року було направлено запити до управління Держпраці у Кіровоградській області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Держсільгоспінспекції у Кіровоградській області, Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області, ПАТ «Національний депозитарій України», ДП «Держреєстр України», ДПС України, в той час, як в постанові про відкриття виконавчого провадження боржнику надано строк для самостійного виконання рішення до 24 березня 2016 року, та в подальшому отримано інформацію про те, що в Державній податковій службі України відсутня інформація стосовно боржника фізичної особи ОСОБА_3 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО; відсутня також інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України; відповідно до інформації Пенсійного фонду України у Фонді відсутня інформація про особу-боржника, який отримує пенсію, а так само відсутня інформація про особу-боржника, який працює за трудовими та цивільно-правовими договорами.

Крім того, за інформацією Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області від 29.03.2016 року фізична особа ОСОБА_3 не має зареєстрованої в інспекції сільськогосподарської техніки; за інформацією депозитарної установи ТОВ «МДЦ» від 29.03.2016 року остання не має серед своїх депонентів ОСОБА_3; за інформацією Управління Держгеокадастру у Знамянському районі Кіровоградській області від 05.04.2016 року за ОСОБА_3 не зареєстровано земельні ділянки по Знамянському районі та м.Знамянка.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.03.2016 року в Реєстрі відсутня інформація щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за фізичною особою ОСОБА_3

За інформацією регіонального сервісного центру в Кіровоградській області від 31.03.2016 року станом на 21.03.2016 року за громадянином ОСОБА_3, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1/58 зареєстровано автотранспорт: причіп КМЗ ПВ-01 Ч, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію САТ200185 від 14.11.2013 року та автомобіль HONDA Civic, 1992 року випуску, державний номерний знак А1837ЕІ, свідоцтво про реєстрацію ГД930927 від 05.03.1993 року.

Під час судового розгляду подання державний виконавець не повідомив суду, які виконавчі дії щодо зазначеного вище рухомого майна, яке зареєстровано за ОСОБА_3 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» ним (державним виконавцем) було вчинено, чи виявлено зазначене майно, чи складено акт опису майна та чи проведена його оцінка, при цьому, державний виконавець зазначив, що зазначене майно відсутнє, у зв"язку з чим ним винесена постанова про розшук майна боржника, однак будь-які докази на підтвердження зазначеного та на пропозицію суду надати такі документи для можливості долучення їх до матеріалів подання, - державний виконавець відмовився, зазначаючи про те, що до подання ним додано достатньо доказів, які підтверджують ухилення боржника від виконання рішення суду.

Крім того, до матеріалів подання державним виконавцем додано інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних підприємців та громадських формувань, за якою в Реєстрі є наявною інформація про проведення державної реєстрації фізичної особи- підприємця ОСОБА_3, дата запису 10.08.2004 року, номер запису 2 000012, види діяльності Код КВЕД 74.11.1 Адвокатська діяльність (основний), Код КВЕД 74.11.2 Нотаріальна та інша юридична діяльність.

На запитання суду під час розгляду подання чи перевірялася державним виконавцем зазначена інформація відносно боржника за виконавчим провадженням, державний виконавець зазначив, що необхідності перевірки зазначеної інформації не має, та в подальшому відмовився відповідати на запитання суду.

Окрім того, державним виконавцем, зазначено, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду, не реагує на виклики державного виконавця, не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання зазначеного рішення суду, крім того, всупереч вимогам Закону після винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження вільно перетинає державний кордон, що є перешкоджанням виконанню вищевказаного рішення суду.

В свою чергу, судом відзначається, що в матеріалах, доданих державним виконавцем до подання, відсутні обєктивні дані, що виклики державного виконавця про необхідність боржнику у призначений державним виконавцем час зявитися до державного виконавця для сплати боргу за виконавчим документом або надання пояснень щодо його сплати, адресовані боржнику за виконавчим провадженням ОСОБА_3 за адресою вул.Шевченка, 1/58, смт.Завалля, Гайворонський район, Кіровоградська область, останнім були отримані, і про наявність таких йому також було відомо, не застосовано державним виконавцем штрафних санкцій до боржника у вигляді накладення штрафу, накладення штрафу у разі повторної неявки у подвійному розмірі, здійснення примусового приводу боржника через працівників поліції.

Крім того, державним виконавцем не перевірялося місцезнаходження боржника за виконавчим провадженням за адресою, зазначеною у виконавчому документі, - вул.Шевченка, 1/58, смт.Завалля, Гайворонський район, Кіровоградська область, відсутня актуальна інформація щодо зареєстрованого місця проживання боржника, оскільки, у разі відсутності боржника за зазначеною вище адресою та неможливості встановлення фактичного місця проживання боржника, державний виконавець має право на звернення до суду з поданням про оголошення розшуку боржника.

Судом також відзначається, що відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону № 606-14 від 21.04.1999 року, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, при цьому, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно

боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Не приймаються до уваги і пояснення державного виконавця про те, що боржнику за виконавчим провадженням ОСОБА_3 відомо про рішення суду та про наявність відкритого виконавчого провадження, і у нього (державного виконавця) є письмові пояснення боржника та квитанція про часткову сплату боргу, з тих підстав, що зазначені документи, на пропозицію суду долучити їх до матеріалів виконавчого провадження, а так само безпосередньо ознайомитися з ними, державний виконавець відмовився надати.

Разом з тим та з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що державним виконавцем не надано достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження навмисного ухилення (боржника) від виконання зазначеного рішення.

Більш того, не надано державним виконавцем і будь-яких об`єктивних доказів, які б свідчили про умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього за рішенням, і таких під час судового розгляду подання не встановлено.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо), у звязку з чим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Разом з тим, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню, та, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, зазначене подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування, тобто, суб'єкт подання повинен довести суду шляхом надання об'єктивних доказів, зібраних під час здійснення виконавчого провадження факт ухилення боржника від виконання зобов'язання, тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а саме за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання тобто він має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку з цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; неповідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо.

В свою чергу, судом відзначається, що з наданих державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження, які були досліджені судом під час розгляду подання, обєктивно не вбачаються факти умисного ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, при цьому, будь-які інші матеріали виконавчого провадження державний виконавець відмовився надавати, зазначаючи про те, що в наданих ним до подання матеріалах виконавчого провадження вбачається факт умисного ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Крім того, твердження державного виконавця про те, що боржник ОСОБА_3 всупереч вимогам Закону після винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження вільно перетинає державний кордон, що підтверджується інформацією системи «Аркан» стосовно перетину державного кордону протягом 2015-2016 років, тим самим перешкоджає виконанню рішення суду, суд до уваги не приймає, з тих підстав, що саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків, більш того, винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження саме по собі не може бути достатньою підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, та обмеженню останньому у гарантованому ст.33 Конституції України свободі пересування та право вільно залишати територію України.

Більш того, державним виконавцем відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України не доведено суду, яким чином застосування до боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_3 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, може позначитися на виконанні останнім зобов`язань за рішенням суду, і зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить в подальшому належне виконання боржником за виконавчим провадженням зобов`язань за рішенням суду.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що державним виконавцем в поданні не мотивовано та належними доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано ухилення боржника від виконання зобовязання, при цьому судом під час розгляду подання не встановлено, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_3 дійсно свідомо, умисно не виконував належні до виконання зобов'язання, маючи всі реальні можливості для їх виконання, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1, погодженого з начальником відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у звязку з його необґрунтованістю, безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до ст.33 Конституції України, ч.3 ст.269, ст.313 ЦК України, Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, керуючись ст.377-1 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1, погодженого з начальником відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом пяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова