АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5548/2016 Головуючий в суді 1 інстанції - Савицький О.А.
Доповідач - Ящук Т.І.
У Х В А Л А

14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка подана її представником ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановила:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 15 538 260 грн. 65 коп.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28.02.2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти у сумі 5 400 000 грн. У визначений договором строк відповідач борг не повернула, у зв'язку з чим позивач неодноразово звертався до неї з вимогою повернути кошти, проте ОСОБА_2 не виконала своїх зобов'язань.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму коштів 15 541 914 грн. 65 коп., з яких 10 452 475 грн. - сума основного боргу за договором позики від 28.02.2013 року, 5 085 785 грн. 65 коп. - штраф за договором позики від 28.02.2013 року, 3654 - сума сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що кошти при підписанні договору позики та розписки від 28.02.2013 року відповідач не отримувала. Зазначені документи були написані виключно з метою продовження строку повернення боргу, який виник ще у 2010 році. Вказаний договір позики був підписаний ОСОБА_2, як гарантія за отриманий борг в 2010 році, який вже був частково погашений, а саме в розмірі 181 500 доларів США.

Під час підписання договору позики відповідач не усвідомлювала значення своїх дій, оскільки позивач є її рідним братом і вона повністю йому довіряла та не перевіряла вказані в договорі позики суми. Однак суд першої інстанції не перевірив факту передачі грошових коштів.

До суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшла заява про зупинення апеляційного провадження у зв'язку з неможливістю розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору позики від 28.02.2013 року недійсним, оскільки у випадку визнання недійсним договору позики будуть відсутні підстави для задоволення позову у даній справі.

Як вбачається з доданих до заяви документів, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним. Розгляд справи було призначено на 04 квітня 2016 року.

Зі змісту копії позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що позивач просить визнати недійсним договір позики від 28.02.2013 року, оскільки договір укладений між нею та ОСОБА_4 під впливом психічного тиску та обману.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження по справі у випадку неможливості розгляду даної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства.

Вислухавши думку представників позивача, які заперечували проти зупинення апеляційного провадження, представників відповідача, які підтримали вказану заяву, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява про зупинення апеляційного провадження підлягає задоволенню, оскільки рішення суду по справі про визнання недійсним договору позики, укладеного між сторонами 28.02.2013 року, впливатиме на оцінку обґрунтованості заявлених по даній справі позовних вимог про стягнення боргу за вказаним договором позики.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 201, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка подана її представником ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - зупинити до набуття законної сили рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: