Справа № 200/8823/15-ц
Провадження № 4с/200/82/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи ОСОБА_2, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеної скаргою, в обґрунтування якої посилається на те, що Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 06.07.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська 11.06.2015 року у справі №200/8823/15-ц по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 299 947 200,00 гривень. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 07.07.2015 року накладено арешт на кошти та інші цінності боржника що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» у межах суми стягнення. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 09.10.2015 року у звязку з добровільним виконанням рішення суду виконавчий лист виданий 11.06.2015 року Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська у справі №200/8823/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 299 947 200,00 гривень повернуто стягувачу, проте державним виконавцем було безпідставно відмовлено в знятті арештів з майна та інших цінностей боржника..

ОСОБА_1 просить суд визнати незаконною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 по не зняттю арештів, накладених на кошти та інші цінності боржника; зобовязати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 зняти всі арешти та заборони відчуження з майна та коштів боржника, зареєструвати зняття всіх арештів та заборон відчуження майна боржника у відповідних державних реєстрах, в тому числі в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник, вважали скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 вважала скаргу не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розглянувши скаргу, вислухавши осіб які зявились, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.2 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Права державного виконавця визначені в ч. З ст. 11 вказаного вище закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Згідно ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України в разі встановлення неправомірності рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця суд зобов'язує його усунути порушення або іншим шляхом поновлює порушені права скаржника.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, Постановою

державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 06.07.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська 11.06.2015 року у справі №200/8823/15-ц по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 299 947 200,00 гривень.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 07.07.2015 року накладено арешт на кошти та інші цінності боржника що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» у межах суми стягнення.

06.10.2015 року на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла заява ОСОБА_2 (стягувач) з проханням повернути стягувачу виконавчий лист, виданий 11.06.2015 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська, у справі №200/8823/15-ц без виконання.

09.10.2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №48037109, тобто повернуто заявнику за його заявою.

Отже, державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб визначений ЗУ «Про виконавче провадження».

В скарзі ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні безпідставно посилались на положення ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» як на підставу обовязку державного виконавця зняти накладені ним арешти на майно та цінності боржника, оскільки судом встановлено що державний виконавець будь-яких постанов про повернення вищевказаних виконавчого листа на адресу саме суду або іншого органу не виносилося, що виключає наслідки передбаченні ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження». Натомість державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.1 ч.1ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», що не надає державному виконавцю право зняття арештів, накладених на час здійснення виконавчого провадження. Зважаючи на викладене скарга задоволенню не підлягає.

При цьому суд розяснює скаржнику про його право на звернення до суду з відповідним позовом у спосіб передбачений ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» та в порядку передбаченому ЦК України, про звільнення його майна та цінностей з під арешту.

На підставі ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника, тому зі скаржника на корить держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.209,210,383-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи ОСОБА_2, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська може бути подана протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Кудрявцева