АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Левенця Б.Б., Усика Г.І.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача Подоляна О.П.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення авторської винагороди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ПАТ «Укртрансгаз» та просили стягнути з відповідача авторську винагороду в розмірі 439 295,58 гривень, збитки від інфляції в розмірі 340 498,00 гривень, борг за користування грошовими коштами в розмірі 39 536,60 гривень, пеню в розмірі 64 137,16 гривень, на відшкодування судових витрат 3 654,00 гривень, а всього 887 121,34 гривень на користь кожного позивача окремо.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2015 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПАТ «Укртрансгаз» на користь:

- ОСОБА_3 авторську винагороду у розмірі 439 295,58 гривень, збитки від інфляції в сумі 340 498,00 гривень; борг за користування грошовими коштами в розмірі 39 536,60 гривень, пеню в сумі 64 137,16 гривень та судовий збір в сумі 3 654,00 гривень, а всього 887 121,34 гривень.

-ОСОБА_4 авторську винагороду у розмірі 439 295,58 гривень, збитки від інфляції в сумі 340 498,00 гривень; борг за користування грошовими коштами в розмірі 39 536,60 гривень, пеню в сумі 64 137,16 гривень та судовий збір в сумі 3 654,00 гривень, а всього 887 121,34 гривень.

Справа № 757/29628/15
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6184/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Васильєва Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укртрансгаз» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неповне з'ясування судом та недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що обов'язковою підставою для виникнення у відповідача зобов'язання щодо виплати позивачам винагороди за використання винаходу є факт такого використання під час ремонту дефектної ділянки діючого магістрального газопроводу «Союз», а також наявність відповідних документів. Зазначило, що позивачі не звертались до ПАТ «Укртрансгаз» для отримання винагороди за використання винаходу. Вказало, що наданий позивачами акт за формою ІВ-6 про використання об'єкта права інтелектуальної власності від 10.09.2010 та розрахунок фактичного економічного ефекту від використання винаходу не є належними підставами для виникнення у відповідача зобов'язань. ПАТ «Укртрансгаз» зазначило, що спливла позовна давність щодо вимоги позивачів, перебіг якої розпочався 12.06.2011.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що останні знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у 2003 році під час виконання робіт, які проводились в інтересах ДК «Укртрансгаз» групою авторів, до складу якої входили в тому числі позивачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, була запропонована технологія ремонту ділянок газопроводу, розташованих на колонах балкових переходів, який знаходиться під тиском. Права на отримання патенту авторами на договірній основі були передані ДК «Укртрансгаз».У тому ж році ДК «Укртрансгаз» в ДП «Укрпатент» була подана заявка на винахід номер 6 від 08.12.2003 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1». Після проведення кваліфікаційної експертизи, в тому числі експертизи на світову новизну, запропоновано технічне рішення визнано винаходом, на який видано патент України НОМЕР_1(опубліковано 25.02.2008 Бюлетень «Промислова власність» №4, 2008 року) (а. с. 12-15). 20.06.2008 між творцями зазначеного винаходу та ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» було укладено договір НОМЕР_1 про виплату винагороди за використання винаходу (а. с. 16-20). Договором між співавторами від 20.06.2008 вирішено питання про розподіл авторської винагороди. Згідно з ним, позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить 20% від загальної суми винагороди кожному, що відповідає 3% від суми економічного ефекту (а. с. 21-22). У вересні 2010 році винахід по патенту України номер НОМЕР_1 був використаний ДК «Укртрансгаз» під час ремонту дефектної ділянки діючого магістрального газопроводу «Союз», розташованій на колонах балкових переходів через ріку Айдар 1240 км Новопсковського ЛВУМГ філії УМГ «Донбастрансгаз» початок використання вересень 2010 року. За фактами використання винаходу службами ДК «Укртрансгаз» складено відповідні акти форми ІВ-6, який підписано авторами (а. с. 32). Фактичнийекономічний ефект від використання винаходу склав 14 643 186грн. відповідно до розрахунку розділуIV, який містить довідку про обсяг використання винаходу за розрахунковий період (а. с. 33-37). Відповідно до п. 5.1 Договору, автори були ознайомлені з затвердженим розрахунком сум винагороди (а. с. 19). Позивачі, як автори винаходу, неодноразово звертались до Відповідача з вимогою про виплату передбаченої договором винагороди(а. с. 23, 25, 27-29, 31). ДК «Укртрансгаз» в особі генерального директора Винокурова С.А., листом від 17.10.2012 №10031/29-001 запевнила, що зобов'язання з виплати авторам винагороди за використання патентів, по яким підписані акти про використання об'єктів права інтелектуальної власності, відсутні судові скарги і затверджений економічний ефект будуть занесені до реєстру боргових зобов'язань для подальшої виплати правонаступником (а. с. 26). Відповіддю від 15.11.2013 №10266/6 у виплаті було відмовлено(а. с. 30). Таким чином, 15.11.2013 року є датою, коли автори патенту НОМЕР_1 дізналися про порушення своїх прав на авторську винагороду за використання винаходу.В червні 2014 року автори винаходу ще раз звернулися до керівництва ПАТ «Укртрансгазу», з пропозиціями укладення мирової угоди з відмовою від подальшої винагороди за умови ліквідації заборгованості з виплат, однак відповіді на своє звернення не отримали. У травні 2015 року автори звернулися до керівництва ПАТ «Укртрансгаз» з проханням повернути питання масового використання їх винаходів в рамки чинного законодавства, однак проблема досі не вирішена. Враховуючи вищевикладене, позивачі звернулися з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» спори щодо умов одержання винахідником службового винаходу (корисної моделі) винагороди та її розміру вирішуються у судовому порядку.

Взаємовідносини при використанні винаходу (корисної моделі), патент на який належить кільком особам, визначаються угодою між ними. У разі відсутності такої угоди кожний власник патенту може використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, але жоден з них не має права давати дозвіл (видавати ліцензію) на використання винаходу (корисної моделі) та передавати право власності на винахід (корисну модель) іншій особі без згоди інших власників патенту( абз. 3 ч. 2 ст. 28 зазначеного Закону).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 є одними з авторів винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1», що підтверджується патентом на винахід НОМЕР_1 (а. с. 12-15). Між групою винахідників, до якої в тому числі входять позивачі та ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» 20.06.2008 було укладено договір НОМЕР_1 про виплату винагороди за використання винаходу (а. с. 16-20).

Згідно з умовами п. 2.3 (б) договору з урахуванням умов додаткової угоди, розмір винагороди за використання винаходу становить 15% від фактичного економічного ефекту, одержаного відповідачем від використання винаходу за відповідний період, визначеного відповідним розрахунком фактичного економічного ефекту від використання винаходу.

Відповідно до п. 2.3 (г) Договору про виплату винагороди за використання патенту також встановлено строк виплати авторської винагороди - не пізніше трьох місяців по завершенню періоду, за який сплачується винагорода, при цьому пунктом 2.3 (д) Договору встановлена періодичність виплат - кожні шість місяців, починаючи від дати використання винаходу

ДК «Укртрансгаз» та/чи філія, яка використовує винахід, проводить виплату винагороди в касі ДК «Укртрансгаз» та/чи в касі філії, яка використовує винахід або перерахувати винагороду на особистий банківський рахунок за письмовою заявою особи, що її отримує, в розмірах, зазначених в п. 2.3 (б) даного договору на підставі наступних документів: копії патенту на винахід, акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу, довідки про об'єм використання винаходу, затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку прибутку (економії) від використання винаходу, угоди між винахідниками про розподіл авторської винагороди, даного договору про виплату винагороди за використання винаходу, наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід про виплату винагороди (п. 23 (д).

Договором між співавторами від 20.06.2008 вирішено питання про розподіл авторської винагороди. Згідно з умовами цього договору, позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить 20% від загальної суми винагороди кожному, що відповідає 3% від суми економічного ефекту (а. с. 21-22). У вересні 2010 році винахід по патенту України номер НОМЕР_1 був використаний ДК «Укртрансгаз» під час ремонту дефектної ділянки діючого магістрального газопроводу «Союз», розташованій на колонах балкових переходів через ріку Айдар 1240 км Новопсковського ЛВУМГ філії УМГ «Донбастрансгаз», відповідно до акту приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів від 27.10.2010 (а. с. 50). За фактами використання винаходу відповідачем складено відповідний акт форми ІВ-6,який містить висновок про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу, який підписано авторами (а. с. 32). Проведено розрахунок фактичного економічного ефекту від використання винаходу, який склав 14 643 186 грн. та містить довідку про обсяг використання винаходу за розрахунковий період (а. с. 33-37).

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не виплачено винагороду за використання винаходу за патентом НОМЕР_1.

Таким чином, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивачів авторської винагороди правильними.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, навимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). При цьому,виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК Україниобчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідно до ст. 54 Тимчасового положення про правову охорону об'єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в Україні, затвердженого Указом Президента України від 18.09.92 № 479/92 та згідно з п. 6.2 Договору за несвоєчасну виплату винагороди Патентовласник сплачує Творцю(ям) за кожний прострочений день пеню у розмірі 0,04 відсотка від суми, належної до сплати.

За наведених обставин, враховуючи невиконання своїх зобов'язань відповідачем, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо стягнення з ПАТ «Укртрансгаз» на користь позивачів збитки від інфляції, 3 % річних від простроченої суми та пені також правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно не застосував строки позовної давності є необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Матеріали справи свідчать, що позивачі неодноразово звертались до відповідача з вимогами про виплату авторської винагороди відповідно до копій звернень, однак листом від 17.10.2012 №10031/29-001 ДК «Укртрансгаз» запевнила, що зобов'язання з виплати авторам винагороди за використання патентів, по яким підписані акти про використання об'єктів права інтелектуальної власності, відсутні судові скарги і затверджений економічний ефект будуть занесені до реєстру боргових зобов'язань для подальшої виплати правонаступником (а. с. 26). Таким чином, 17.10.2012 відповідач визнав наявність між сторонами боргових зобов'язань та саме з цієї дати було порушено права позивачів на авторську винагороду за використання винаходу, а з відповідним позовом до суду звернулися у серпні 2015 року, тобто в строки встановлені ст. 257 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначений винахід не використовувався під час ремонту дефектної ділянки діючого магістрального газопроводу «Союз», а також не надання позивачами всіх документів, необхідних для виплати авторської винагороди є необґрунтованими, оскільки вказані обставини були достатньо повно досліджені в суді першої інстанції, по яким зроблені вірні висновки, які підтверджуються матеріалами справи, а саме: акт про використання об'єкта права інтелектуальної власності форми ІВ-6, в якому зазначено про використання всіх ознак формули винаходу, який підписаний відповідними особами філії Управління магістральних газопроводів «Донбастрансгаз» та Лінійних управлінь магістральних газопроводів (а. с. 32). Даних про відсутність повноважень у вказаних осіб чи встановлення інших порушень чинного законодавства при їх складанні матеріали справи не містять; акту приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів від 27.10.2010 (а. с. 50).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що наданий позивачами акт за формою ІВ-6 про використання об'єкта права інтелектуальної власності від 10.09.2010 та розрахунок фактичного економічного ефекту від використання винаходу не є належними підставами для виникнення у відповідача зобов'язань є необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 2.3 Договору про виплату винагороди за використання винаходу, ДК «Укртрансгаз» та/чи філія, яка використовує винахід, проводить виплату винагороди в касі ДК «Укртрансгаз» та/чи в касі філії, яка використовує винахід або перерахувати винагороду на особистий банківський рахунок за письмовою заявою особи, що її отримує, в розмірах, зазначених в п. 2.3 (б) даного договору на підставі наступних документів: копії патенту на винахід, акту про використання винаходу із висновком про відповідність використаного технічного рішення формулі винаходу, довідки про об'єм використання винаходу, затвердженого ДК «Укртрансгаз» розрахунку прибутку (економії) від використання винаходу, угоди між винахідниками про розподіл авторської винагороди, даного договору про виплату винагороди за використання винаходу, наказу керівника ДК «Укртрансгаз» або філії, яка впроваджує винахід про виплату винагороди (п. 23 (д).

Позивачі на підтвердження своїх вимог надали суду докази використання відповідачем винаходу: копію акта про використання об'єкта права інтелектуальної власності від 10.09.2010, затверджений керівником організації або іншою уповноваженою особою; розрахунок економічного ефекту від використання винаходу за патентом України НОМЕР_1, який затверджений провідним інженером УМГ «Донбастрансгаз» ( а. с. 32-33).

Таким чином, надані позивачами документи є належними доказами, які відповідають вимогам Договору про виплату винагороди за використання винаходу, а доводи відповідача ґрунтуються лише на припущеннях, які не підтверджені належним чином.

Інші доводи апелянта також не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки були предметом розгляду в суді першої інстанції, який зробив по ним свої висновки, з якими погоджується колегія суддів .

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Б.Б.Левенець

Г.І.Усик