АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів: Бреславського О.Г., Яремка В.В.

за участю секретаря: Окармус О.М.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1, позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування витрат на будівництво за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року позивачі звернулися до відповідачів з позовом про відшкодування з них солідарно витрат на будівництво.

У позові посилались на те, що вони, позивачі, проживають у будинковолодінні по АДРЕСА_1 Хотинського району Чернівецької області. Власником даного будинковолодіння була відповідач ОСОБА_6 З її дозволу ними за власні кошти було здійснено добудову до будинку.

В подальшому, власником будинковолодіння на підставі договору дарування від 28 квітня 2011 року став відповідач ОСОБА_5, який звертався до суду про їх виселення з будинку без надання іншого житла. Рішенням суду у задоволенні позову було відмовлено.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачі збільшили позовні вимоги, зазначивши, що після набуття відповідачем ОСОБА_5 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, вони виконали наступні будівельні роботи: накрили метало пластиковий дах, установили вхідні метало пластикові двері, сходи бетонні,

Справа №22ц-391/2016 рік Головуючий у 1 інстанції Вольська-Тонієвич О.В.

Категорія 30 Доповідач Чупікова В.В.

побудували навіс, установили металопластикові віна на першому поверсі, влаштували дубові сходи та другий та третій поверх, постелили підлогу на третьому поверсі, наклеїли шпалери та просили стягнути з обох відповідачів солідарно на їх користь 241 934 грн., як встановлено висновком будівельно-технічної експертизи від 15.09.2015 року №15039.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 кошти в рахунок відшкодування витрат на добудову житлового будинку, будівництва господарських споруд та вартість будівельних робіт по АДРЕСА_1 у розмірі 241 934 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Вказує, що дозволу на будівництво позивачі не отримували від попереднього власника ОСОБА_6, будинок побудований власником, право власності на нього за іншими особами не визнавалося. Висновок суду про те, що мало місце самочинне будівництво зроблений помилково.

Договором дарування, на підставі якого він набув спірне майно у власність, не встановлений його обов'язок вчинити певні дії майнового характеру на користь третіх осіб, позивачів у даній справі, або утриматися від їх вчинення Тому відсутні підстави для стягнення з нього на користь позивачів вартості витрат, понесених на добудову житлового будинку, будівництво господарських споруд в період з 1992 року по травень 2011 року.

Що стосується вартості проведених робіт з 28 квітня 2011 року по 02 квітня 2015 року на суму 31 624 грн., то суд також помилково стягнув з нього вказані кошти, оскільки роботи проводилися без його згоди.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_5 відмовився від апеляційної скарги на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року в частині оскарження вказаного рішення щодо відмови у позові у стягненні в солідарному порядку з відповідача ОСОБА_6 коштів в рахунок відшкодування витрат на добудову житлового будинку, господарських будівель та споруд в розмірі 241 934 грн. та судових витрат у розмірі 6877 грн., апеляційне провадження у цій частині закрите.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Сторонами у даній справі визнана та обставина, що позивач ОСОБА_2 зі згоди колишнього власника будинку ОСОБА_6 з 1992 року проживає у спірному будинку (а.с.1 в т.1, а.с.82, 122 в т.2).

Судом встановлено, що станом на 22 листопада 2013 року позивачі разом з членами своєї сім'ї:

донькою ОСОБА_7, зятем ОСОБА_8, онукою ОСОБА_9,сином ОСОБА_10, невісткою ОСОБА_11 проживають у будинку АДРЕСА_1 (т.1, а.с.9).

Власником вказаного житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами на підставі свідоцтва про право власності від 04 березня 2011 року, яке видано відповідно до рішення Шиловецької сільської ради №25/5 від 20 травня 2009 року стала відповідач ОСОБА_6 (т.1, а.с.15, 85).

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 12 січня 2012 року, яке набрало законної сили у цивільній справі, у якій брали участь ті самі особи, встановлено, що позивачі у даній справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_6 проживали окремими сім'ями в окремих будівлях (а.с.88-89 в т.1).

28 квітня 2011 року відповідач ОСОБА_6 подарувала за договором дарування відповідачу ОСОБА_5 житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.16).

Відповідачу ОСОБА_6 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку до 28 квітня 2011 року належала на праві власності земельна ділянка площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.18 в т.1).

На підставі договору дарування від 28 квітня 2011 року відповідач ОСОБА_5 став власником вказаної земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами (т.1 а.с.17-18).

Свідоцтво про право власності від 04 березня 2011 року, яке було видане відповідачу ОСОБА_6, витяг з реєстру про реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_5 на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами спростовують доводи позивачів про наявність правовідносин, які регулюються ст.376 ЦК України.

Тому рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини посилання на ст.376 ЦК України, як підставу задоволення позову, через неправильне застосування норм матеріального права (п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» особи, що брали учать у будівництві жилого будинку, підсобних будівель не на підставі угоди про створення спільної власності мають право на відшкодування своїх затрат на будівництво.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 квітня 2013 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 25 липня 2013 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним вищезазначеного договору дарування житлового будинку, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та про визнання за ними, позивачами, права спільної сумісної власності на житловий будинок літ. А-1, сарай літ. Д, навіс літ. З, навіс літ. К, огорожу №1-3, криницю №4.

Вказаними судовими рішеннями, що набрали законної сили, у цивільній справі, у якій брали участь ті самі особи, встановлено, що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 вклали фізичну працю, спрямовану на утримання та поліпшення господарства по АДРЕСА_1 не позбавлені права звернення до суду з позовом про відшкодування витрат на будівництво спірного будинку (в т.1, а.с.49-51,84-86). Зазначені обставини відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

Крім цього, технічним паспортом на (а.с.24-28 в т.1), висновком судової будівельної експертизи №15039 (а.с.198 в т.1) встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 станом на 1992 рік - час, коли в ньому почала проживати позивач ОСОБА_2, складалося з наступних будівель та споруд:

житлового будинку літ. А житловою площею 27,40 кв. м;

сараю з саману літ. Б;

літньої кухні літ. В.;

сарай літ. Г;

сарай літ. Д.;

вбиральня літ. Е.;

вхід в підвал та кам'яний підвал літ. ПГ.;

ворота металеві літ.№1;

колодязь кам'яний.

Договором купівлі-продажу будівельних матеріалів, квитанціями про придбання будівельних матеріалів, робочим проектом по газопостачанню житлового будинку (а.с.29-48 в т.1), показаннями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді першої інстанції, висновком будівельно-технічної експертизи №1267 на (а.с.52-53 в т.1) встановлено, що позивачі за час проживання в домоволодінні по АДРЕСА_1 побудували станом на травень 2011 року наступні будівлі та споруди:

житловий будинок літ. А-1 житловою площею 43,70 кв. м;

сарай літ. Д.;

навіс літ. З.;

навіс літ. К.; огорожу №1-3.; криницю №4.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №15039 ринкова вартість добудови житлового будинку та будівництва вищевказаних господарських споруд по АДРЕСА_1 які були здійснені в період часу з 1992 року по травень 2011 року складає 210 310 грн. (а.с.212 в т.1).

Договором купівлі-продажу будівельних матеріалів, квитанціями про придбання будівельних матеріалів, робочим проектом по газопостачанню житлового будинку, технічним паспортом не встановлено проведення будь-яких будівельних робіт після травня 2011 року.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вартість будівельних робіт в розмірі 31624 грн., які відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №15039 проводилися з 28 квітня 2011 року по 02 квітня 2015 року не підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5

Висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачів витрат на добудову жилого будинку, господарських споруд в розмірі 241 934 грн. не відповідає встановленим обставинам справи та порушує норми матеріального прав. Тому рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні шляхом зменшення розмір стягуваної суми з ОСОБА_5 на користь позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 з 241 934 (двохсот сорока однієї тисячі дев'ятсот тридцяти чотирьох) грн. до 210 310 (двісті десяти тисяч триста десяти) грн.

Оскільки позовні вимоги позивачів задовольняються на 86,9 %, то відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_5 на їх користь підлягають стягненню судові витрати в розмірі 5978,08 грн.

Доводи відповідача ОСОБА_5 про те, що договором дарування будинку від 28 квітня 2011 року не був встановлений його обов'язок вчиняти певні дії майнового характеру на користь позивачів у даній справі, не можуть підставою для скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового рішення про відмову у позові з огляду на правовий висновок у Постанові Верховного Суду від 16 грудня 2015 року у справі №6-2710.

Керуючись ст.ст. 303, 209, 218, 309 ЦПК України. судова колегія,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2015 року змінити, зменшивши розмір стягуваної суми з ОСОБА_5 з 241 934 (двохсот сорока однієї тисячі дев'ятсот тридцяти чотирьох) грн. до 210 310 (двісті десяти тисяч триста десяти) грн.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на ст.376 ЦК України, як підставу задоволення позову.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 5978 (п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят вісім) грн. 08 (вісім) коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Чупікова В.В.

Судді: Бреславський О.Г.

Яремко В.В.