Ухвала

іменем україни

27 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області, треті особи: ОСОБА_6, Липовецький районний відділ Управління Державного земельного агентства у Вінницькій області, про визнання частково недійсним рішення сільської ради та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 25 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 3 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Кицюк О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2164 від 26 серпня 2009 року, їй на праві власності належить Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 яка раніше належала на праві власності ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинок від 20 вересня 1976 року. Інша Ѕ частини вказаного будинку належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_9

За даним будинком закріплено земельну ділянку для його обслуговування площею 0,15 га.

Позивач ОСОБА_5 зазначала, що влітку 2013 року, маючи намір приватизувати вказану земельну ділянку, вона звернулася до Липовецької міської ради, з відповіді якої від 28 серпня 2013 року дізналася, що рішенням 4 сесії 5 скликання від 12 жовтня 2006 року № 78 указану земельну ділянку площею 0,15 га було безкоштовно передано у власність ОСОБА_6, на підставі чого останній було виготовлено державний акт на землю.

Позивач вважала указане рішення незаконним та таким, що порушує її право користування та володіння спірною земельною ділянкою, у зв'язку із чим просила суд визнати його частково недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку та рішення виконавчого комітету Липовецької селищної ради від 25 лютого 1998 року № 24, на підставі якого на ОСОБА_6 переоформлено земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 25 квітня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 15 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про часткове задоволення позову ОСОБА_5 Скасовано рішення виконавчого комітету Липовецької селищної ради народних депутатів від 25 лютого 1998 року № 24 в частині надання (переоформлення) земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої по АДРЕСА_1 на ОСОБА_6 згідно зі свідоцтвом про право на спадщину. Скасовано рішення Липовецької міської ради 4 сесії 5 скликання від 12 жовтня 2006 року № 78 в частині передачі земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_1 безкоштовно у власність ОСОБА_6

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року рішення апеляційного суду Вінницької області від 15 вересня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 3 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягаєвідхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що остання не надала суду доказів, які б підтверджували факт перебування спірної земельної ділянки у власності чи користуванні спадкодавця ОСОБА_8, і право на яку могло б перейти до неї у порядку спадкування. Крім того, рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_6 були прийняті за життя спадкодавця і нею не оскаржувались, а також відмова в задоволенні позову обґрунтована пропущенням строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції про пропущення позивачем строку звернення до суду з відповідним позовом та правильно виходив із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_8 - мати позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка залучена до участі у справі в якості третьої особи.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк О.П. 26 серпня 2009 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2164, ОСОБА_5 є спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_8 Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1. Указане свідоцтво зареєстровано в КП «ВООБТІ» 10 жовтня 2009 року за реєстровим № 1388, з якого вбачається, що 7/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_5 Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частини вищезазначеного спадкового майна не видано.

Інша Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_9

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналогічна позиція закріплена у ст. 120 Земельного кодексу України.

З листа Липовецької міської ради від 28 серпня 2013 року вбачається, що згідно із земельно-кадастровою документацією земельна ділянка площею 0,1557 га по АДРЕСА_1 яка була надана для ведення особистого селянського господарства, рахувалася за ОСОБА_8 Для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд земельна ділянка по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 не надавалась.

Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, на якій розташований житловий будинок, що належав Ѕ частини - ОСОБА_8 та Ѕ частини - ОСОБА_9, площею 0,15 га по АДРЕСА_1 була виділена ОСОБА_9

Рішенням виконавчого комітету Липовецької селищної ради народних депутатів від 25 лютого 1998 року № 24 «Про надання земельних ділянок громадянам селища для ведення особистого підсобного господарства» земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_1 вирішено переоформити на ОСОБА_6 згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Рішенням Липовецької міської ради 4 сесії 5 скликання від 12 жовтня 2006 року № 78 «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок» ОСОБА_6 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1.

Згідно з витягом з рішення Липовецької міської ради Вінницької області 30 сесії 5 скликання від 6 жовтня 2009 року № 443 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та внесення часткових змін до рішень попередніх сесій міської та селищної ради про передачу у власність земельних ділянок» передано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,1473 га по АДРЕСА_1 в тому числі 0,10 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,0473 га - для особистого селянського господарства.

Суд встановив, що на підставі вказаного рішення 2 лютого 2010 року відділом Держкомзему у Липовецькому районі ОСОБА_6 видано два державні акти: серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,1000 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та серії НОМЕР_2 на земельну ділянку площею 0,0473 га - для особистого селянського господарства.

Також судом встановлено, що за вказаною адресою земельна ділянка ОСОБА_8 взагалі не надавалась, загальна площа даної земельної ділянки становить 0,1473 га, яка згідно з державними актами: серії НОМЕР_3, НОМЕР_4, виданими на підставі рішення Липовецької міської ради Вінницької області 30 сесії 5 скликання від 6 жовтня 2009 року № 443, належить на праві власності ОСОБА_6

З урахуванням встановлених у справі обставин апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність і недоведеність заявлених ОСОБА_5 позовних вимог, оскільки матеріали справи та наявні у справі докази, яким суд відповідно до ст. ст. 60, 212, 303 ЦПК України надав належну оцінку, свідчать про те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 не перебувала у користуванні спадкодавця ОСОБА_8, і, відповідно, до позивача не перейшло право на вказану земельну ділянку, до того ж позивачем не оскаржується рішення, за яким фактично земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_6

При цьому суд надав оцінку доводам позивача, на які вона посилалася як на підставу подання даного позову до суду, про те, що вона є власником частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та правильно вважав, що остання не позбавлена можливості захистити свої права на користування власністю у інший передбачений законом спосіб.

Наведені вище висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15.

Крім того, вирішуючи даний спір, апеляційний суд повністю виконав вказівки суду касаційної інстанції, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року, які в силу ч. 4 ст. 338 ЦПК України є обов'язковими при новому розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків суду не спростовують. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 3 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий Судді: