Справа 237/2640/16-ц
Провадження 2/237/317/16
РІШЕННЯ

Іменем України

26 квітня 2016 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого Судді Ліпчанського С.М.,

при секретарі: Готовщиковій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на вивезення неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про надання дозволу на вивезення неповнолітньої дитини.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 04.10.2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 19.04.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу донька позивача залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні. Колишній чоловік матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні не приймає. Ще до офіційного розірвання шлюбу, з 2011 року позивачка з дитиною переїхали на постійне місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_2. З цього часу батько дитини ніяких стосунків із донькою не підтримує, допомоги не надає. Про його теперішнє місце знаходження позивач інформації не має. У звязку з небезпечним для життя дитини становищем у регіоні, позивач просить надати їй в судовому порядку дозвіл на вивезення дитини за кордон, а саме до Російської Федерації, доки не владнається ситуація в регіоні, без нотаріального дозволу батька.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги пітримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну», громадянин України має право виїхати з України, крім

випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

На підставі ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього

громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі

рішення суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 29.10.2007 року народилась ОСОБА_3, батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть.

Згідно довідки № 4-356/13751/04-38 від 16.06.2014 року, виданою Калінінським районним управління юстиції у м. Донецьку, ОСОБА_1 не отримує аліментів від ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки батько життям дитини не цікавиться, не приймає участі в її вихованні, місце його теперешнього перебування невідоме, суд вважає можливим надати дозвіл на вивезення неповнолітньої дитини за кордон без згоди її батька.

Керуючись ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну», суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Надати дозвіл на вивезення неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до Російської Федерації без нотаріальної згоди її батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Марїнський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Дата документу 17.05.2016