Справа № 466/3056/14 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/669/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного територіально-галузевого обєднання (далі-ДТГО) «Львівська залізниця» (тепер - Публічне акціонерне товариство (ПАТ) «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця») на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 8 грудня 2014 року по справі за позовом ДТГО «Львівська залізниця» до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, з участю третіх осіб: ОСОБА_10, відділу Держземагенства у м. Львові, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (ПАТ КБ) «Надра», ОСОБА_6, про витребування з володіння земельних ділянок,-

в с т а н о в и л а :

25 травня 2014 року Державне територіально-галузеве обєднання (далі-ДТГО) «Львівська залізниця» (тепер - ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця») звернулось до суду з позовом про визнання незаконним та скасування пунктів 2.2, 2.3 рішення Брюховицької селищної ради від 30 жовтня 2003 року «Про затвердження проекту відведення земельних ділянок та надання їх громадянам у приватну власність для дачного будівництва», визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно договорів купівлі-продажу від 26 липня 2007 року відповідач ОСОБА_7 купив у ОСОБА_10 земельні ділянки, загальною площею 0,1000 га та 0,1006 г, після чого отримав державні акти на право власності на ці земельні ділянки. Зазначені земельні ділянки належали ОСОБА_11 на підставі державних актів від 28 грудня 2006 року та від 24 квітня 2007 року, та були сформовані із придбаних нею у ОСОБА_12 та ОСОБА_9В земельних ділянок площею по 0,0830 га кожна, а також придбаної у ОСОБА_13 земельної ділянки площею, 0,0346 га. Видачі ОСОБА_10 державного акта від 28 грудня 2006 року, передувало прийняття Брюховицькою селищною радою рішення від 8 грудня 2006 року про зміну цільового призначення земельних ділянок. Державні акти на право власності на земельну ділянку, площею по 0,0830 га від 28 листопада 2003 року відповідачам ОСОБА_14 і ОСОБА_9 видані на підставі п. 2.2 та п. 2.3 оскаржуваного рішенння Брюховицької селищної ради від 30 жовтня 2003 року. Зазначене рішення суперечить чинному законодавству та порушує права позивача на користування земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна і забезпечення безпеки руху, оскільки спірні земельні ділянки знаходяться у смузі відведення залізниці. Позивач як суміжний землекористувач не погоджував проект відведення земельних ділянок, акт встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі; а також не надавав погодження на вилучення земельних ділянок. Просив позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 8 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Ухвалено визнати незаконним та скасувати п. 2.2 рішення Брюховицької селищної ради від 30 жовтня 2003 року про передачу земельної ділянки площею 0,083 га в районі вулиці Бурденка в смт. Брюховичі для дачного будівництва у власність ОСОБА_8 Визнано незаконним та скасовано п. 2.3 рішення цієї ради від 30 жовтня 2003 року про передачу земельної ділянки площею 0,083 га в районі вулиці Бурденка в смт. Брюховичі для дачного будівництва у власність ОСОБА_9 Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20 липня 2004 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 14 липня 2004 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 У задоволенні вимог ДТГО «Львівська залізниця» про витребування від ОСОБА_7 частин належних йому на праві власності земельних ділянок площею 0,0278 та 0,0141 га, відповідно, що перетинаються із смугою відведення залізниці, - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року в частині позову ДТГО «Львівська залізниця» до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, з участю третіх осіб: ОСОБА_10, відділу Держземагенства у м. Львові, ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_6, про витребування майна з чужого незаконного володіння, - скасовано, в цій частині справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 8 грудня 2014 року у зазначеній частині ДТГО «Львівська залізниця» (тепер ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця») посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення. Вважає, що суд не надав належної оцінки правомірності набуття права постійного користування земельною ділянкою відповідно до плану смуги відведення залізничної лінії Рудно-Підбірці в адміністративних межах міста Львова за 1962 рік та не застосував до спірних правовідносин норми матеріального закону, які підлягали застосуванню. Зазначає, що на час побудови залізничної колії у 1958 році та складання Плану смуги відведення лінії Рудно-Підбірці у 1962 році, реєстрації права на земельні ділянки законодавством не передбачалось. Відповідно до ст.195 ЗК УРСР, затвердженого постановою Всеукраїнського Центрального Виконавчого Комітету від 29 листопада 1922 року, чинного на момент побудови залізничного полотна та складання Плану смуги відведення у 1962 році здійснювалась земельна реєстрація землекористувань, завданням якої було в інтересах загальнодержавного управління землями, а також для потреб різних галузей народного господарства і для охорони прав та інтересів землекористувачів збирати і зберігати в систематичному і наглядному вигляді вірні і своєчасні дані про правовий і господарський режим земель. Інститут державних актів, як правовстановлюючих документів, було введено в дію ЗК УРСР 1970 року і пунктом 2 указу Президії Верховної Ради УРСР від 25 грудня 1970 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» передбачалось, що норми ЗК УРСР в редакції 1970 року застосовувались до правовідносин, які виникли після введення в дію цього Кодексу. Розміри земельної ділянки залізниці, визначені планом смуги відведення, відповідають даним, внесеним до Державного земельного кадастру, що підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30 січня 2013 року №40/01-15/225, виданим відділом Держземагенства у м.Львові, відповідно до якої станом на 25 січян 2013 року на території смт.Брюховичі знаходиться земельна ділянка ДТГО «Львівська залізниця» площею 18,75 га, чим підтверджується й факт реєстрації землекористування залізниці, за яку вона сплачує податок. План смуги відведення 1962 року був погоджений із представником виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих, а також один примірник було передано цьому виконкому, що відповідає вимогам чинного на той час земельного законодавства і підтверджує факт реєстрації землекористування. Вважає, що частини земельних ділянок, які перебувають у смузі відведення залізниці, вибули від позивача без належної правової підстави і підлягають витребуванню від їх теперішнього власника. Просить у зазначеній частині скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги на рішення суду в частині, у якій таке переглядається; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Згідно зі ст.ст.3,4 ЦПК України, ст.ст. 12,15,16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб захисту цивільного права, який вона обирає вільно та власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України).

Встановлено, що спірні земельні ділянки площею 0,0278 га та площею 0,0141 розташовані на території Брюховицької селищної ради.

Згідно договору купівлі-продажу від 26 липня 2007 року ОСОБА_7 купив у ОСОБА_10 земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, після чого йому видано державний акт на право власності від 3 серпня 2007 року. На підставі договору купівлі-продажу від 26 липня 2007 року ОСОБА_7 придбав у ОСОБА_10 земельну ділянку, загальною площею 0,1006 га, після чого отримав державний акт на право власності від 3 червня 2007 року.

До продажу зазначених земельних ділянок 26 липня 2007 року такі належали ОСОБА_10 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2006 року та від 24 квітня 2007 року, та були сформовані із земельної ділянки площею 0,0830 га, придбаної у ОСОБА_8, земельної ділянки площею 0,0830 га, придбаної у ОСОБА_9, а також земельної ділянки площею 0,0346 га, придбаної у ОСОБА_13

До видачі ОСОБА_10 державного акта від 28 грудня 2006 року, Брюховицькою селищною радою прийнято рішення від 8 грудня 2006 року, яким було змінено цільове призначення земельних ділянок.

Державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,0830 га кожна від 28 листопада 2003 року видані ОСОБА_14 та ОСОБА_9 на підставі п. 2.2 та п. 2.3 рішення Брюховицької селищної ради від 30 жовтня 2003 року.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 28 жовтня 2015 року, визнано незаконними та скасовано п. 2.2 рішення Брюховицької селищної ради від 30 жовтня 2003 року про передачу земельної ділянки площею 0,0830 га в районі вулиці Бурденка в смт. Брюховичі для дачного будівництва у власність ОСОБА_8, та п. 2.3 рішення цієї ради від 30 жовтня 2003 року про передачу земельної ділянки площею 0,0830 га в районі вулиці Бурденка в смт. Брюховичі для дачного будівництва у власність ОСОБА_9; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20 липня 2004 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_10; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 14 липня 2004 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Майно залізниці є державною власністю і закріплене за позивчаем на праві повного господарського відання(п. 4.2 Статуту). Відповідно до ч. 1 ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право н чуже майно, має право на захист цього права, відповідно до положень глав 29 цього Кодексу. Тому позивач, як субєкт управління державним майном, вправі звертатися з позовом про витребування майна, що знаходиться у неї на праві повного господарського відання.

Частина 1 ст. 388 глави 29 ЦК України передбачає, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач) власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не їхньої волі іншим шляхом.

Віндикаційний позов може бути предявлений на захист права власності на річ, яка визначена індивідуально.

Є встановленим, що на підставі договорів купівлі-продажу, від 26 липня 2007 року, укладених між ОСОБА_10 і ОСОБА_7, останній купив земельні ділянки площею 0,1000 га та 0,1006 га. Його право власності на ці земельні ділянки стверджується державними актами на право власності на земельні ділянки.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :08:002:0008 площа такої становить 0,1000 га (т.1 а.с.28). Державним актом на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :08:002:0009 стверджується, що площа цієї земельної ділянки складає 0,1006 га (т.1 а.с.29).

Предметом спору є земельні ділянки площею 0,0278 га та 0,0141 га. Позивачем не індивідуалізовано які саме частини земельних ділянок він просить витребувати.

За приписами ст. 10 ЦПК України суд вживав заходів для сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснив особам, які беруть участь у справі, їх права, обовязки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Позивач не скористався своїм правом для надання доказів щодо індивідуалізації майна (земельних ділянок), яке є предметом спору в частині витребування його з чужого володіння.

Апеляційний суд позбавлений можливості наданими йому процесуальним законом правами індивідуально визначити спірне майно.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів, з врахуванням наведеного, погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в позові у цій частині.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 313, ч.2 ст.314, ст.316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» (тепер - Публічне акціонерне товариство (ПАТ) «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця») на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 8 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про витребування земельних ділянок:кадастровий номер :08:002:0008 в розмірі 0,0278 га та кадастровий номер :08:002:0009 в розмірі 0,0141 га на території Брюховицької селищної ради від ОСОБА_7, - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 8 грудня 2014 року в частині відмови у витребуванні земельних ділянок: кадастровий номер :08:002:0008 в розмірі 0,0278 га та кадастровий номер :08:002:0009 в розмірі 0,0141 га на території Брюховицької селищної ради від ОСОБА_7, - залишити без змін.

Ухвалаапеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Судове рішення набрало законної сили 23.06.2016року

Суддя Т.І. Приколота

Дата оформлення 02.07.2016 року

Помічник судді М.Б. Борачок