З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.08.2016 селище Оржиця
Оржицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Гришко О.Я.
при секретарі - Федорині А.А.
з участю прокурора - Фабро Є.А.
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом Оржицької районної державної адміністрації (орган опіки і піклування) в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: служба у справах дітей Оржицької райдержадміністрації, Дитячий соціально-реабілітаційний центр «Надія», ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав,-
Позивач Оржицька районна державна адміністрація (орган опіки і піклування) в інтересах малолітньої ОСОБА_3 звернулася 13 квітня 2016 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_4, про позбавлення батьківських прав в порядку статті 4, 11 ЦПК України.
З позовної заяви вбачається, що відповідач являється матір'ю малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач вказує, що сім'я ОСОБА_4 з 2012 року перебуває на обліку сімей, які потрапили в складні життєві обставини в зв'язку з ухиленням від виконання батьківських обов'язків. Соціальними службами було виявлено, що сім'я ОСОБА_4 проживає в с. Лазірки Оржицького району Полтавської області без реєстрації, без власного житла, підсобного господарства не веде, землю не обробляє, інших доходів окрім соціальної допомоги по догляду за дитиною, не має. Сім'я весь час перебуває за межею бідності. Мати дитини часто зникала з дому на тривалий час, залишаючи свою доньку без будь-якої матеріальної підтримки на бабусю ОСОБА_5, недостатньо уваги приділяла своїй доньці, вживала алкоголь.
З лютого місяця 2014 року ОСОБА_4 за заявою влаштувала свою доньку до Дитячого соціально-реабілітаційного центру «Надія» в м. Лубни, де вона перебуває по сьогоднішній день. Як вказує позивач, протягом терміну перебування дитини у соціально-реабілітаційному центрі відповідачка жодного разу не відвідала дочку, не поцікавилася станом її здоров'я, динамікою розвитку.
Посилаючись на те, що відповідачка до цього часу через невиконання своїх батьківських обов'язків не створила відповідні умови для проживання своїй дитині Оржицька районна державна адміністрація (орган опіки і піклування) просить позбавити батьківських прав відповідачку відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідачки на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь особи чи закладу, де буде перебувати дитина.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, у своїх поясненнях посилалася на обставини, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_4повторно 01.08.2016 року на розгляд справи не з'явилася, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що вона належним чином повідомлена про розгляд справи.
Прокурор підтримав позовні вимоги позивача, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.
Представник третьої особи служби у справах дітей Оржицької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, до суду надійшло клопотання про розгляд спраив без їхньої участі.
Представник третьої особи Дитячого соціально-реабілітаційного центру «Надія» в судове засідання не з'явився, до суду направив лист, в якому просить розглянути справу без участі представника центру. Вказав, що позов підтримує в повному обсязі.
Третя особа ОСОБА_5 на розгляд справи не з'явилася, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що вона належним чином повідомлена про розгляд справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Оржицької районної державної адміністрації (орган опіки і піклування) в інтересах малолітньої ОСОБА_3підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 (а.с. 4) є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).
З матеріалів справи вбачається, що за заявою відповідачки ОСОБА_4 у зв'язку із складними життєвими обставинами з 14.02.2014 року до складу вихованців Дитячого соціально-реабілітаційного центру "Надія", зараховано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 9).
Згідно довідки Лазірківської сільської ради ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 (а.с. 23).
За даними актів соціального інспектування сім'ї ОСОБА_4 вбачається, що для виховання, розвитку та проживання дитини не створені умови (а.с. 7, 8).
Згідно витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Оржицької районної державної адміністрації від 14.01.2016 року прийнято рішення про звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_4 не займається її вихованням, не цікавиться її життям та здоров'ям (а.с. 11).
Як вбачається з висновку служби у справах дітей Оржицької районної державної адміністрації від 02.03.2016 року, було прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_4 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с. 12).
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дітей.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка ухиляється та фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини ОСОБА_3 Вона не спілкується з дочкою, не виявляє інтересу до її життя, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач не займається вихованням дитини, не проявляє до неї батьківської уваги та турботи. По даний час ОСОБА_3 знаходяться на повному утриманні Дитячого центру, отримує педагогічну, психологічну, медичну, соціальну реабілітацію. Її мати, ОСОБА_4 не цікавиться життям дитини, допомоги ні фінансової, ні матеріальної не надає, відвідує доньку дуже рідко. Відповідач не вжила заходів щодо створення належних умов для проживання своєї дитини.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття.
Відповідно ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно ст. 183 ч. 1 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Проаналізувавши встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3, оскільки вона свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляється від виховання дитини, що не сприяє її належному вихованню та підготовці до самостійного життя. Відповідач ОСОБА_4не бере належної участі в утриманні своєї малолітньої дитини, тому в суду є всі передбачені законом підстави для стягнення аліментів на утримання дитини. При таких обставинах, рішення суду про задоволення позовних вимог у цій справі буде відповідати інтересам дитини.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164, 165, 166, 180, 181 ч. 3, 182, 183 ч. 1, 191 ч. 1 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 року, п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд, -
1. Позов Оржицької районної державної адміністрації (орган опіки і піклування) в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: служба у справах дітей Оржицької райдержадміністрації, Дитячий соціально-реабілітаційний центр «Надія», ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
2. Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
3. Стягнути з ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_2, на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь особи чи закладу, де буде проживати дитина.
4. Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
5. Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір на користь держави у розмірі 1102,40 грн.
Позивач апеляційну скаргу на рішення суду може подати протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії до Оржицького районного суду.

Суддя