У х в а л а

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 375 843 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2007 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 06 липня 2007 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач зазначене рішення суду належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість зааліментми за період з 06 липня 2007 року по 01 травня 2013 року, яка складає 34 903 грн. Вказані обставини є підставою для стягнення з відповідача на її користь пені за прострочення сплати аліментів.

Справа розглядалась судами різних інстанцій неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року скасовано рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2013 року та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 7 500 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного судусправі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 11 вересня 2013 року (справа № 6-81цс13), від 01 жовтня 2014 року (справа № 6-149цс14), оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідач на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів, суд апеляційної інстанції виходив із того, що на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2007 року у відповідача виникло зобов'язання зі сплати аліментів, які він не виконував, за виключенням періоду спільного проживання з дружиною та дітьми у 2010-2012 роках, що є підставою для стягнення неустойки (пені), яку стягнуто з урахуванням правового висновку Верховного Суду України (справа № 6-81цс13).

Такі висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, правовим висновкам Верховного Суду України, а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги відповідача про відсутність його вини у несплаті аліментів спростовуються встановленими судами обставинами справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова