Справа 303/2865/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.

за участі представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 при здійсненні виконавчого провадження та винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулося до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 при здійсненні виконавчого провадження та винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Скаргу обґрунтовує тим, що 15.10.2015 року Мукачівським міськрайонним Закарпатської області ухвалено рішення, яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL6924 від 28.07.2008 року у загальному розмірі 249420,51 доларів США. На підставі зазначеного рішення суду Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 30.11.2015 року видано виконавчий лист № 303/2958/15-ц. В подальшому 15.04.2016 року державний виконавець управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 виніс постанову ВП № 50855930 про відкриття виконавчого провадження. Цього ж дня в межах виконавчого провадження державний виконавець також виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою наклав арешт на все майно, що належить йому як боржнику в межах суми звернення стягнення 249420,51 доларів США та заборонив відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу. При цьому зазначає, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» оскільки укладаючи кредитний договір з ПАТ «Універсал Банк», державним виконавцем не враховано той факт, що одночасно ним в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором також банку передано в іпотеку і нерухоме майно. Таким чином вважає дії державного виконавця незаконними, у звязку з чим просить задовольнити заяву.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримав із наведених у ній мотивів, просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець та представник ПАТ «Універсал Банк» в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового розгляду.

Суд, заслухавши представника заявника, перевіривши та вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання рішень судів здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні встановлено, що 15.10.2015 року Мукачівським міськрайонним Закарпатської області ухвалено рішення, яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL6924 від 28.07.2008 року у загальному розмірі 249420,51 доларів США. На підставі зазначеного рішення суду Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 30.11.2015 року видано виконавчий лист № 303/2958/15-ц.

15.04.2016 року державний виконавець управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 виніс постанову ВП № 50855930 про відкриття виконавчого провадження. Крім цього, 15.04.2016 року в межах виконавчого провадження державний виконавець також виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 50855930, якою наклав арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 в межах суми звернення стягнення 249420,51 доларів США та заборонив відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_2 в межах суми боргу. При цьому в оскаржуваній постанові зазначено, що така винесена на підставі заяви стягувача № 041/16-249 від 13.04.2016 року.

Відповідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Відповідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Крім того ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що у разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. До того ж в ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена в порядку, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі, як того вимагає ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», підставі заяви стягувача № 041/16-249 від 13.04.2016 року.

Також суд звертає увагу на те, що така обставина, що в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором також банку передано в іпотеку і нерухоме майно, не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки виконавче провадження провадиться в межах виконання рішення суду про стягнення заборгованості, а не звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на зазначене, скарга на дії державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження та винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є безпідставною, у звязку з чим в задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 210, 386, 387 ЦПК України, ст.ст. 6, 11, 25, 26, 57 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 при здійсненні виконавчого провадження та винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.М.Заболотний