ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Ситнік О.М., Іваненко Ю.Г., Ткачука О.С.,
за участю представника відповідача - Мазуренко О.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення банківського вкладу, відсотків та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що 22 грудня 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») був укладений договір банківського вкладу № 2088957 та внесено на рахунок відповідача 2 301 долар 90 центів США.

Дата вимоги за вкладом - 22 березня 2015 року. Позивач зазначає, що з настанням цієї дати вклад повернуто не було, хоча вона неодноразово зверталася до відділення банку у м. Житомирі щодо повернення вкладу, у тому числі письмово, але відповіді так і не отримала.

У зв'язку із цим та з урахуванням уточнених вимог позивач просила суд стягнути з ПАТ «КБ «Надра» на свою користь 480 доларів 90 центів США (як різницю між реальним вкладом у 2 301 долари 90 центів США та фактично виплаченим вкладом в сумі 1 821 долар США), відсотки в сумі 60 доларів США та 5 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 24 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що з дня прийняття рішення про запровадження тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а при відкликанні ліцензії та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію наступають певні правові наслідки, у тому числі припиняється нарахування процентів, діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій, закриттям кореспондентських рахунків банку, чинним залишається тільки рахунок, відкритий банку для здійснення ліквідаційної процедури.

За рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивачем було одержано в якості відшкодування за її вкладом кошти в сумі 41 885 грн 98 коп.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 22 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 2088957 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакета послуг «Новий ПУ «Базовий+», за умовами якого ОСОБА_7 внесла на вкладний рахунок, а ПАТ «КБ «Надра» прийняло у позивача 2 301 долар 90 центів США. Строк розміщення вкладу -3 місяці, дата повернення вкладу - 22 березня 2015 року, ставка -11 % річних (п. 2.2 2.4 договору).

26 лютого 2015 року позивач звернулася до відповідача із письмовим листом-вимогою про повернення їй вкладу в сумі 2 301 долар 90 центів США разом із нарахованими процентами, однак відповідач не виконав свого обов'язку, передбаченого договором щодо повернення коштів та сплати процентів.

Так, на підставі постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05 лютого 2015 року прийнято рішення № 26 про запровадження з 06 лютого 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» СтрюковуІ.О. строком на 1 рік - з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року включно.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовнонеплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15.

Так, відповідно до п. 9 Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 496 (в редакції, що була чинною на 06 лютого 2015 року), офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів діє з часу його встановлення.

Таким чином, оскільки станом на 00 год. 01 хв. 06 лютого 2015 року, тобто на момент запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Надра», діяв офіційний курс НБУ 17 грн 99 коп. за 1 долар (почав діяти із 14 години 05 лютого 2015 року), тому що курс 23 грн 13 коп. за 1 долар США почав діяти тільки з 14 години 06 лютого 2015 року, суди не знайшли підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 480 доларів 90 центів США та відсотків в сумі 60 доларів США.

Такі висновки судів попередніх інстанцій є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.І. Євтушенко
Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.С. Ткачук