Номер провадження: 22-ц/785/4934/16
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Ізмаїльської спеціалізованої загальноосвітньої школи № 1 ім. О.В. Суворова з поглибленим вивченням англійської мови про визнання документу недійсним,

встановила:

29 січня 2016 року позивач звернувся до відповідача із зазначеним позовом, посилаючись на те, що довідкою № 363 від 07.08.2014 р. директор Ізмаїльської спеціалізованої загальноосвітньої школи №1 ім. О.В. Суворова з поглибленим вивченням англійської мови (далі - СЗШ № 1) визначив, що позивач не приділяє необхідної уваги вихованню та навчанню сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказав, що на підставі цього документа, ОСОБА_3, яка працює економістом ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт», отримала статус «одинокої матері», додаткові оплачувані відпустки, як одинокої матері дитини до 18 років, соціальний пакет та матеріальну допомогу.

Разом із тим пояснив, що довідка була надана без належної перевірки, її зміст не відповідає дійсності, з оглядом на що просив визнати вказану довідку недійсною.

Представник відповідача СЗШ № 1 ОСОБА_6, яка є директором вказаної школи, безумовно визнала позовні вимоги та пояснила, що вказані довідки школа не видає, а довідка була складена під час знаходження її у відпустці та нею не підписувалась. Хто і при яких обставинах видав цю довідку, вона не знає.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач визнав позов.

При цьому суд виходив із того, що визнання позову було безумовним, і воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки оскаржуваним судовим рішенням порушуються права особи, яка не брала участі у справі, тобто апелянта ОСОБА_3, яка отримала вказану довідку і на підставі якої їй була надана додаткова щорічна відпустка, як одинокій матері.

Саме з цих підстав та у відповідності до ч.1 ст.292 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкрив апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_3

Разом з тим, у відповідності до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуване судове рішення є правильне по суті і справедливе, а тому вищевикладені обставини не впливають на його законність і не є підставою для його скасування.

Такого висновку колегія суддів дійшла, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваною довідкою за № 363 від 07 серпня 2014 року визначено, що позивач ОСОБА_4 не приділяє необхідної уваги вихованню та навчанню сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Довідка підписна директором Ізмаїльської спеціалізованої загальноосвітньої школи №1 ім. О.В. Суворова з поглибленим вивченням англійської мови ОСОБА_6

Однак, із пояснень директора школи ОСОБА_6 слідує, що довідки вказаної форми школа не видає, довідка була видана під час її знаходження у відпустці та нею не підписувалась.

Перевіривши доводи позивача ОСОБА_4 та директора школи ОСОБА_6, колегія суддів дійшла висновку про те, що дійсно остання не видавала вказаної довідки ОСОБА_3

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що у відповідності до довідки директора школи ОСОБА_6 від 15.07.2016 року № 508, виданої на запит суду апеляційної інстанції, остання в період з 01 липня по 29 серпня 2014 року перебувала у відпустці. На час видачі довідки в.о. директора була ОСОБА_7 (а.с.130-132).

Крім того, у відповідності до довідки директора школи ОСОБА_6 № 517 від 25 липня 2016 року, виданої адвокату ОСОБА_8, на час видачі довідки № 363 від 07.08.2014 року обов'язки секретаря школи виконувала ОСОБА_9, яка на даний час у школі не працює. У зв'язку з плином великого терміну, який пройшов за часу видачі довідки, обставини її видачі на теперішній час встановити не вважається можливим (а.с.135).

Таким чином, враховуючи, що директор школи ОСОБА_6 довідки № 363 від 07.08.2014 року не видавала, то дані, які містяться в цій довідці, не відповідають дійсності, оскільки їх ніхто не перевіряв і не досліджував.

Крім того, надані до суду позивачем ОСОБА_4 письмові докази у справі свідчать про те, що в довідці маються недостовірні факти, які не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки ОСОБА_4 намагається приймати участь у вихованні і утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак через неприязні стосунки з його матір'ю ОСОБА_3, вони не можуть дійти згоди щодо спільного виховання і утримання дитини (а.с.110-129).

Колегія суддів також зазначає, що апелянт ОСОБА_3 отримала зазначену довідку № 363 від 07.08.2014 р. для надання її за місцем роботи, з метою отримання додаткової відпустки як одинокій матері, що не заперечувалось самою ОСОБА_3 і директором ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт» № 130 від 26.11.2015 року (а.с.16).

Разом з тим, нею не було враховано, що недостовірні дані, які містяться в довідці, принижують честь і гідність позивача ОСОБА_4, як батька неповнолітнього сина ОСОБА_5, який намагається таким чином поновити свою репутацію батька, який належним чином виконує свої обов'язки.

З урахуванням викладеного, та з огляду на безумовне визнання представником відповідача позовних вимог, суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку про необхідність визнання вказаної довідки недійсною.

Та обставина, що на підставі вказаної довідки апелянту ОСОБА_3 була надана додаткова щорічна відпустка, в даному випадку правового значення не відіграє, оскільки вказана довідка не може свідчити про те, що апелянт ОСОБА_3 є одинокою матір'ю, а надання їй додаткової щорічної відпустки є правом ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт», де апелянт працює економістом.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко