Ухвала

іменем україни

01 серпня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 01 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області, Іллінецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Іллінецького району Вінницької області, треті особи: відділ Держгеокадастру в Іллінецькому районі Вінницької області, фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про визнання протиправним рішення Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області та визнання недійсним державного акта на право постійного користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнив, та остаточно просив визнати незаконним та скасування рішення 8-ї сесії 6 скликання Іллінецької міської ради від 10 березня 2011 року в частині затвердження Іллінецькій ЗОШ № 1 документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчували право користування, та передачі в постійне користування земельної ділянки АДРЕСА_1; визнати недійсним державний акт на право постійного користування вказаною земельною ділянкою серії НОМЕР_1, виданий Іллінецькій ЗОШ № 1.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за договором купівлі-продажу від 04 листопада 2002 року він набув право власності на будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_2. 27 листопада 2007 року рішенням 10 сесії 5 скликання Іллінецької міської ради йому було передано у приватну власність земельну ділянку за вказаною адресою для обслуговування та ведення селянського господарства загальною площею 0,08 га. Проте до вказаної земельної ділянки проїзд був відсутній, у зв'язку з цим він використовував для проїзду земельну ділянку суміжного землекористувача ОСОБА_4, який із часом на місці проїзду облаштував колодязь. Згодом навколо стадіону школи провели зачистку території від чагарників і дерев, тому з'явилася можливість заїзду до його будинковолодіння із АДРЕСА_1. Із питанням узаконення проїзду він звернувся до Іллінецької міської ради, яка своїм рішенням 6 сесії 6 скликання від 27 січня 2011 року вирішила створити проїзд до його присадибної ділянки біля шкільного стадіону 10 лютого 2011 року і на місцевості було встановлено межі проїзду та складено акт. Проте рішенням 8 сесії 6 скликання Іллінецької міської ради від 10 березня 2011 року затверджено Іллінецькій ЗОШ № 1 технічну документацію, яка посвідчує право постійного користування земельною ділянкою площею 2,9425 га, у тому числі земельну ділянку АДРЕСА_1, яка межує із земельною ділянкою позивача. Зазначив, що прийняттю цього рішення передувало рішення 25 сесії 5 скликання Іллінецької міської ради від 29 жовтня 2009 року про надання цій же школі дозволу на виготовлення технічної документації. Про наявність вказаних рішень та виготовлених на підставі них державних актів на право постійного користування земельною ділянкою йому стало відомо лише в лютому 2012 року. Вважаючи, що ці рішення органів місцевого самоврядування та правовстановлюючий документ порушують його права, він звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказівнад іншими.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, встановивши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості вказаних позовних вимог.

На підставі пояснень сторін та наявних у справі доказів суд правильно вважав недоведеним факт порушення права позивача станом на час розгляду справи в суді, адже позивач на теперішній час користується проїздом, який розташований на земельній ділянці, що передана в постійне користування Іллінецькій ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1, і, як правильно зазначив суд, існує лише теоретична ймовірність порушення прав позивача у разі встановлення паркану адміністрацією школи, що обмежить проїзд до його господарства; доказів реального порушення прав позивачем не надано.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених позовних вимог, а саме, що оспорюваним рішенням 8-ї сесії 6 скликання Іллінецької міської ради від 10 березня 2011 року про затвердження технічної документації та передачу у постійне користування земельної ділянки Іллінецькій ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 було порушено права позивача.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області, Іллінецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Іллінецького району Вінницької області, треті особи: відділ Держгеокадастру в Іллінецькому районі Вінницької області, фізична особа-підприємець ОСОБА_3, про визнання протиправним рішення Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області та визнання недійсним державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 01 липня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак