АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання правовідносин за кредитним договором припиненими.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (надалі - ПАТ «Укрсоцбанк»), у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати правовідносини, що виникли за договором кредиту № 389/5507-Пі від 03 жовтня 2007 року припиненими.

Зазначав, що 03 жовтня 2007 року ОСОБА_1 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 389/55/07-Пі, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти частинами, в межах максимального ліміту, який на дату укладання договору встановлюється в розмірі 193 900 дол. США зі сплатою процентів у розмірі 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02жовтня 2022 року.

З метою забезпечення виконання договору кредиту 03 жовтня 2007 року ОСОБА_1 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») уклали іпотечний договір № 04/І-736, предметом якого була квартира АДРЕСА_1, загальною площею 105,5 кв. м., яка належить іпотекодавцеві на праві власності.

Крім того, з метою забезпечення виконання договору кредиту 03 жовтня 2007 року між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 04/П-702, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед банком солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів, комісій та можливих штрафних санкцій.

Посилаючись на те, що 07 травня 2015 року за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. від 17 липня 2013 року за №6791 про стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 1400 456 грн. 63 коп., він повністю сплатив заборгованість, просив визнати правовідносини між ним та банком є припиненими.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 03 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 389/55/07-Пі, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти частинами, в межах максимального ліміту, який на дату укладання договору встановлюється в розмірі 193 900 дол. США зі сплатою процентів у розмірі 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02 жовтня 2022 (а.с.5-9).

З метою забезпечення виконання договору кредиту 03 жовтня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк»), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 04/П-702, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед банком солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів, комісій та можливих штрафних санкцій (а.с. 10-12).

03 жовтня 2007 року ОСОБА_1 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») уклали іпотечний договір № 04/1-736, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 105,5 кв. м., яка належить іпотекодавцеві на праві приватної власності на підставі договору дарування від 02 жовтня 2004 (а.с. 13-18).

Встановлено, що 17 липня 2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. вчинив виконавчий напис № 6791, яким запропонував звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за період з 21 вересня 2011 року по 13 вересня 2012 року у розмірі 175 210,39 дол. США, що за курсом НБУ станом на 13 вересня 2012 року еквівалентно 1 400 456 грн. 63 коп., з яких:

144 063,09 дол. США (1 151 496,28 грн.) - заборгованість за кредитом;

27 693,53 дол. США (221 354,38 грн.) - заборгованість за процентами;

814,60 дол. США (6 511,06 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

2639,17 дол. США (21 094,91 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення відсотків (а.с. 19).

Встановлено, що платіжним дорученням № 1 від 07 травня 2015 року з метою погашення заборгованості за виконавчим написом № 6791 від 17 липня 2013 року ОСОБА_1 сплатив ПАТ «Укрсоцбанк» 1 400 456 грн. 63 коп. (а.с. 20).

Відповідно до постанови ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві від 08 травня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №6791 від 17 липня 2013 року закінчено у зв'язку із сплатою боржником заборгованості у повному обсязі (а.с. 21).

01 лютого 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» надіслав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимогу про усунення порушень зобов'язань № 08.305-87/96-1409, відповідно до якої розмір заборгованості станом на 29 січня 2016 року складає 207 640,98 дол. США, що еквівалентно 5 222 537 грн. 98 коп. (а.с. 29).

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з відсутності підстав припинення зобов'язань визначених ст. 598 ЦК України

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками районного суду й визнає їх законним та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 сплатив визначену виконавчим написом заборгованість, у сумі 1400 450 грн. 63 коп., не спростовують висновків суду про відсутність підстав визнання зобов'язань припиненими, остільки встановлений у виконавчому написі від 17 липня 2013 року розмір заборгованості сплачений за сплином майже трьох років - 07 травня 2015 року, що не свідчить про належне виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Положенням ст. 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 4 кредитного договору №389/55/07-Пі від 03 жовтня 2007 року визначено відповідальність сторін за невиконання зобов'язань, зі змісту якої вбачається, що у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів за користування кредитом, визначених п. 2.5 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1, 2.11.3, 3.2.5, 4.4, 5.4, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період невиконання зобов'язань за цим договором (п.4.2 договору) (а.с.8).

Як правильно визначено районним судом, факти укладення договору та отримання кредиту встановлені судом й не заперечуються сторонами, так само як і не заперечується сторонами й факт сплати позивачем на користь відповідача грошових коштів у розмірі 1 400 456 грн. 63 коп.

Між тим, доведеним є й те, що виконавчий напис приватним нотаріусом вчинено 17 липня 2013 року, проте визначена у ньому заборгованість за період з 21 вересня 2011 року по 13 вересня 2012 року сплачена боржником за сплином значного терміну часу - лише 07 травня 2015 року.

Окрім цього, кредитний договір не розірвано, строк його дії згідно п. 11.3 визначено до 02 жовтня 2022 року (а.с.6).

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність правових підстав до визнання правовідносин за кредитним договором припиненими.

Районним судом повно та всебічно з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка й ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Колегія суддівне вбачає правових підстав до скасування оскаржуваного рішення, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення районного суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/4318/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12391/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Л.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.