НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 липня 2016 рокуСправа № 322/667/16

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

про: визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком та зняття з реєстраційного обліку.

14 червня 2016 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком № 2а по вул. Маяковського в с. Любицьке Новомиколаївського району;

- зобовязати Новомиколаївський районний сектор УДМС України в Запорізькій області зняти ОСОБА_2 з реєстрації належного позивачу будинку № 2а по вул. Маяковського в с. Любицьке Новомиколаївського району.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі з 02 грудня 1989 року.

Від шлюбу сторони мають двох синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З січня 2015 року відповідач пішов із сімї, проживає окремо. Молодший син проживає разом з позивачем в будинку по вул. Маяковського 2а, с. Любицьке. Відповідач придбав у власність новий будинок та проживає в ньому з іншою особою в с. Верхня Терса, Гуляйпільського району Запорізької області по вул. Першотравнева 42.

Шлюбні відносини сторін носять лише формальний характер.

Майно, що набуте сторонами за час сумісного життя було поділене згідно з договором про поділ спільного майна подружжя від 06.03.2015, згідно з яким позивач отримав житловий будинок № 2 по вул. Маяковська с. Любицького, земельну ділянку площею 0,25 га та земельну ділянку площею 2,0 га.

Таким чином, оскільки відповідач у спірному будинку не проживає більше шести місяців, не вносить плату за користування будинком і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірного будинку та не бере участі у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування ним.

На підставі викладеного та посилаючись на норми ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, ст. 405 ЦК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивач просив задовольнити його вимоги.

26.07.2016 судом отримано письмову заяву позивача про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог, а також письмову заяву відповідача про повне визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не прибули.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У судовому засіданні 26.07.2016 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, але фактично не проживає за вказаною адресою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Любицької сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 20.04.2016.

Житловий будинок, розташований за адресою: вул. Маяковського, 2а, с. Любицьке Новомиколаївського району Запорізької області, є власністю позивача, відповідно до договору про поділ спільного майна подружжя від 06.03.2015.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме дружина власника, їх діти і батьки. При цьому, членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищенаведеними доказами та заявою відповідача про визнання позову підтверджується те, що відповідач не проживає у спірному жилому приміщенні більше року. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази поважності причин відсутності відповідача за зареєстрованою адресою його проживання.

Таким чином, відповідач, відповідно до ст. 405 ЦК України, втратив право на користування житлом.

З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині вимог про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Вимоги про зняття відповідача з реєстрації не підлягають задоволенню, оскільки саме рішення суду про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-VI, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До позовної заяви додано квитанцію № 0.0.566849365.1 від 14.06.2016, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 551,20 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Визнати ОСОБА_2, таким, який втратив право користування житлом житловим будинком № 2а по вул. Маяковського в с. Любицьке Новомиколаївського району Запорізької області.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков