Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" липня 2016 р. Справа № 608/362/16-ц

Номер провадження2/608/219/2016

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Теслі О. П.

при секретарі Фаштиковської М.І.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чорткові справу за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Аурум-Плюс» до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, управління Держгеокадастру у Чортківському районі Тернопільської області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки з підстав нікчемності правочинів, згідно яких вони видані та вилучення з Державного земельного кадастру відповідних записів,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року позивач ОСОБА_4 з обмеженою відповідальність «Аурум-Плюс» ( далі ТОВ «Аурум-Плюс») звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5 районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, управління Держгеокадастру у Чортківському районі Тернопільської області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки з підстав нікчемності правочинів, згідно яких вони видані та вилучення з Державного земельного кадастру відповідних записів.

Позивач ТОВ «Аурум-Плюс» в позовні заяві посилається на те, що виділення відповідачам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства по 2 га кожна на підставі Дежавних актів від 26 березня 2010 року ЯИ №453839, ЯИ №453840, ЯИ №453841 на території Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області та внесення відповідних записів до Державного земельного кадастру порушує, їх нє право на користування надрами згідно спеціального дозволу №5235 від 02.12.2010 року та угоду з Міністерством охорони навколишнього природного середовища України про умови користування надрами з метою видобування піску, оскільки вказані земельні ділянки майже повністю накладаються на ділянку запасів і ресурсів піску Державного фонду надр.

Відносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Кодексу України про надра, а також чинним на час виникнення спірних відносин, Порядком надання у 2010 році спеціальних дозволів на користуванн надрами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2010 року №596.

Розпорядженням ОСОБА_5 РДА від 10 березня 2010 року №№157,158,159 та від 22 березня 2010 року №№188,189,190, на підставі яких відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 видані державні акти на право власності на земельні ділянки та зроблені відповідні записи у Державному земельному кадастрі, були видані після того, як згідно з Протоколом №1857 від 12 листопада 2009 року на засіданні Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України було затверджено запаси будівельного піску, родовища ділянки надр «Малинова гора» і з цієї дати віднесені до родовища складної геологічної будови (2 група)-п.3.5 постанови колегії, та за промисловим значенням і ступенем і ступенем техніко-економічного та геологічного вивчення затверджені запаси корсної копалини родовища «Малинова гора» віднесені до класу під кодом 111 згідно з Класифікацією запасів і ресурсів корисних копалин Державного фонду надр.

Державний фонд надр, відповідно до ст.5 Кодексу України про надра, включає як ділянки надр, що використовуються, так і ділянки надр, не залучені до використання.

Статею 4 вказаного Кодексу визначено, що надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через ОСОБА_10 України, ОСОБА_10 Автономної Республіки Крим і місцеві ради.

Тому, згідно вимог ст.4 Кодексу України про надра є недійсними або нікчемними в силу вимог ч. 2 ст.215 Цивільного кодексу України, і в цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, є правочини: розпорядження голови ОСОБА_5 райдержадміністрації від 10 березня 2010 року №№157,158,159 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення селянського господарства ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та від 22 березня 2010 року №№188,189,190 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, у звязку з чим не можуть залишатися надалі дійсними видані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на підставі вказаних нікчемних розпоряджень державні акти на право власності на земельні ділянки та відповідні записи у Державному земельному кадастрі та відповідно нікчемними (недійсним) є договори купівлі-продажу від 18 березня 2011 року вказаних земельних ділянок, належних ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які у них купила їхня дочка ОСОБА_8 та договір купівлі-продажу від 18 березня 2011 року земельної ділянки площею 2 га, належної спочатку ОСОБА_8, яку у неї купив її дядько (брат матері) ОСОБА_11, та відповідні наступні записи у Державному земельному кадастрі.

По зазначених підставах позивач просить визнати недійсними Державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства від 26 березня 2010 року ЯИ №453839, ЯИ №453840, ЯИ №453841, видані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які належать зараз ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з підстав нікчемності правочинів, згідно яких вони видані та вилучення з Державного земельного кадастру відповідних записів.

Позивач директор ТОВ «Аурум-Плюс» ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 покликаючись на зазначені підстави у позовній заяві, позов підтримують, тому просять задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача ОСОБА_6- ОСОБА_3, заперечив проти позову, просить в задоволенні позову відмовити з підстав зазначених відповідачем ОСОБА_6 проти позову, а саме:

що земельні акти, які позивач просить визнати недійсним не можуть бути визнані недійсним з підстав нікчемності Розпоряджень ОСОБА_5 РДА, оскільки Розпорядження ОСОБА_5 РДА за своєю юридичною природою не є правочинами, а тому не можуть мати наслідків недійсності (нікчемності) правочинів згідно ст.215 ЦК України, оскільки такими не являються. Розпорядження ОСОБА_5 РДА за своєю юридичною природою є актом цієї юридичної особи і таке узгоджується із ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»;

що вказані вище Розпорядження ОСОБА_5 РДА вже оскаржувалися позивачем судовому порядку у Чортківському районному суді Тернопільської області у справі №1916/108/2012 (попередній номер цієї справи 2-364/11), де позивач у своїх позовних вимогах серед інших також просив суд визнати ці розпорядження недійсними і скасувати їх. Доказом цього є позовна заява позивача, підписана останнім 04 травня 2011 року і ухвала Чортківського районного суду у справі №1916/108/2012 від 03 червня 2011 року (попередній номер справи 2-364/11) про відкриття провадження на підставі позовної заяви позивача від 04 травня 2011 року. В подальшому 11 червня 2012 року позивач уточнював свої позовні вимоги. де ще додатково ствив вимогу про визнання недійсним договорів купівлі-продажу. Для визнання недійсності і скасування Розпоряджень ОСОБА_5 РДА позивач також зазначив і суди покликалися на ст.4 Кодексу України про надра. Однак, рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2014 року у справі №1916/1-8/2012 (попередній номер справи 2-364/11) залишено в силі апеляційним судом Терннопільської області ухвалою від 15 січня 2015 року та залишено в силі Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 30 вересня 2015 року. Тобто, позивачу було відмовлено в позові і Розпорядження ОСОБА_5 РДА залишились в силі, так само як залишилися чинними земельні акти та договори купівлі продажу. Вище вказані розпорядження ОСОБА_5 РДА суди всіх інстанцій (від першої до касаційної) не виявили ознак нікчемності цих розпоряджень і не встановили (не констатували) факту їх нікчемності. А тому, зважаючи на те, що позивач зазначав у своєму попередньому позові як підставу ст.4 Кодексу України про надра, а суди не кнстантували факту нікчемності цих розпоряджень та відмовили в позові про їх недійсність, відповідач вважає, що спір між ними щодо недійсності (нікчемності) зазначених Розпоряджень ОСОБА_5 РДА вже вирішено, а тому, відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України позивач у даному позові вже не може оспорювати встановлені судом в іншому процесі факти дійсності Розпоряджень ОСОБА_5 РДА, а також не може заявляти вимоги про недійсність земельних актів, оскільки таку недійсність він також заявляв вже в іншому процесі (справі №1916/108/2012, попередній номер справи 2-364/11) і йому було відмовлено в позові про таке, а також відмовлено в позові про недійсність Розпоряджень ОСОБА_5 РДА та договорів купівлі-продажу;

що спеціальний Спеціалізований дозвіл № 5235 на користування надрами, виданий ТОВ «Аурум-плюс» 02 грудня 2010 року Міністерством охорони навколишнього природнього середовища України, рішенням від 21 грудня 2015 року визнаний незаконним та скасований Чортківським районним судом Тернопільської області у справі № 608/258/13-ц, а також цим же судом у цій же справі визначено недійсними і його додатки- Угоди про умови користування надрами з метою видобування №5235 від 02 грудня 2010 року та від 30 липня 2014 року.

28 березня 2016 року ухвалою апеляційного суду Тернопільської області це рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року у справі №608/258/13-ц, залишено без змін, а відтак, рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року про скасування спеціального дозволу на користування надрами ТзОВ «Аурум-Плюс» та визнання недійсними угод набрало законної сили 28 березня 2016 року, в звязку з цим, у позивача немає підстав покликатися до того, що наявні у приватній сласності земельні ділянки на підставі Розпоряджень ОСОБА_5 РДА і видані на них земельні державні акти від 26 березня 2010 року ЯИ №453839, ЯИ №453840, ЯИ №453841, порушують право позивача як особи, що володіє спеціальним дозволом на користування надрами, що залягають під цими землями, тому що цей дозвіл скасований судом;

що відповідачем ОСОБА_6 подано заяву відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, згідно якої просить суд застосувати позовну давність у даній справі і на підставі ч.4 ст.267 ЦК України відмовити позивачу у позові. Позивач ще з 2010 року знав про існування державних актів на право власності на земельні ділянки, щодо визнання недійсності яких заявив у цьому позові в березні 2016 року, а також знав про розпорядження ОСОБА_5 РДА, на підставі яких ці земельні акти були видані.

Безпірним доказом того, що позивач знав про таке у 2011 році є те, що 04 травня 2011 року позивач підписав позовну заяву до Чортківського районного суду Тернопільської області, у якій ставив позовні вимоги щодо визнання недійсними та аналювання цих самих державних актів на право власності на землю, вилучення записів з Державного земельного кадастру та розпоряджень ОСОБА_5 РДА, на підставі яких вони були видані, а Чортківським районним судом Тернопільської області ухвалою від 03 червня 2011 року було відкрито провадження за позовною заявою ТзОВ «Аурум-Плюс» від 04 травня 2011 року. За наслідками позову( від 04 травня 2011 року з подальшим його уточненням 11 червня 2012 року про визнання недійсними ще й договорів купівлі продажу) рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області у справі №1916/108/2012 (попередній номер справи 2-364/11) від 06 листопада 2014 року, що залишено в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 15 січня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року позивачу ТОВ «Аурум-Плюс» було відмовлено у задоволенні позову, в тому числі і щодо визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсними Розпоряджень РДА, визнання недійсним договорів купівлі-продажу. За вказаних обставин, з серпня 2011 року по березень 2016 року( поодання нового позову) сплило більше, ніж три роки.

Відповідач ОСОБА_5 районна державна адміністрація на розгляд справи не зявилась, подала суду заяву якою не заперечує щодо задоволення позову та при розгляді даної справи покладається на розсуд суду. Справу просить провести без участі представника райдержадміністрації.

Відповідач ОСОБА_7 на розгляд справи не зявилась. Викликалась в суд повідомленям про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі газеті Свобода» №53(3091) від 13 липня 2016 року. Подада суду письмове заперечення проти позову, яке по змісту є аналогічним поданому запереченню проти позову ОСОБА_6, та подала заяву про застосування позовної давності відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, згідно якої просить суд застосувати позовну давність у даній справі і на підставі ч.4 ст.267 ЦК України відмовити позивачу у позові. Зазначає, що позивач ще з 2010 року знав про існування державних актів на право власності на земельні ділянки, щодо визнання недійсності яких заявив у цьому позові в березні 2016 року, а також знав про розпорядження ОСОБА_5 РДА, на підставі яких ці земельні акти були видані.

Відповідач ОСОБА_8 на розгляд справи не зявилась. Викликалась в суд повідомленям про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі газеті Свобода» №53(3091) від 13 липня 2016 року. Подада суду письмове заперечення проти позову, яке по змісту є аналогічним поданому запереченню проти позову ОСОБА_6, та подала заяву про застосування позовної давності відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, згідно якої просить суд застосувати позовну давність у даній справі і на підставі ч.4 ст.267 ЦК України відмовити позивачу у позові. Зазначає, що позивач ще з 2010 року знав про існування державних актів на право власності на земельні ділянки, щодо визнання недійсності яких заявив у цьому позові в березні 2016 року, а також знав про розпорядження ОСОБА_5 РДА, на підставі яких ці земельні акти були видані.

Відповідач ОСОБА_9 на розгляд справи не зявився.Викликався в суд повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі газеті Свобода» №53(3091) від 13 липня 2016 року. Подав суду письмове заперечення проти позову, яке по змісту є аналогічним поданому запереченню проти позову ОСОБА_6 та подав заяву про застосування позовної давності відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, згідно якої просить суд застосувати позовну давність у даній справі і на підставі ч.4 ст.267 ЦК України відмовити позивачу у позові. Також зазначає, що позивач ще з 2010 року знав про існування державних актів на право власності на земельні ділянки, щодо визнання недійсності яких заявив у цьому позові в березні 2016 року, а також знав про розпорядження ОСОБА_5 РДА, на підставі яких ці земельні акти були видані.

Відповідач управління Держгеокадастру у Чортківському районі Тернопільської області на розгляд справи не зявився. Подав письмове повідомлення суду про розгляд спрви без участі представника відділу. Викликався в суд повідомленням про час і місце розгляду спрви огороленням у пресі газеті «Свобода» №53(3091) від 13 липня 2016 року.

Заслухавши сторін у справі, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засідання, суд приходить до переконання про прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог по слідуючих підставах.

Відповідно до положень ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що в поєднанні з положеннями ст.60 ЦПК України покладається на сторони і доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що згідно спеціального дозволу на користування надрами реєстраційний номер 5235 від 02.12.2010 року позивачу ТОВ «Аурум-Плюс» було надано дозвіл на видобування піску, родовище "Малинова гора", площею 5.5 га, протокол ДКЗ України від 12.11.2009 №1857. зазначено географйчні координати.

Згідно Протоколу № 1857 від 12 листопада 2009 року засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України із посиланням на спеціальний дозвіл Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 31.10.2008 року №3382 на користування надрами з метою геологічного вичення будівельного піску ділянки "Малина гора" в Тернопільській області на площі 6.2 га строком на один рік, затверджено запаси будівельного піску, родовища ділянки надр «Малинова гора» і з цієї дати віднесені до родовищ складної геологічної будови (2 група) пункт 3.5 постанови колегії, та за промисловим значенням і ступенем техніко-економічного та геологічного вивчення затверджені запаси корисної копалини родовища «Малинова гора» віднесені до класу під кодом 111 згідно з Класифікацією запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр ( пункт 3.3).

Відповідно до поданої в Чортківський районний суд Тернопільської області позовної заяви ТОВ «Аурум-Плюс» від 04 травня 2011 року до ОСОБА_5 РДА, управління держкомзему у Чортківському районі, трьох ОСОБА_6, заяви про уточнення позову від 11 червня 2012 року за підписом директора ТОВ «Аурум-Плюс» ОСОБА_1 та скріпленої печаткою товариства, товариство позивалось з вимогами про визнання прав надрокористувача, визнання недійсними та скасування розпоряджень ОСОБА_5 РДА, від 10 березня 2010 року №№157,158,159 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення селянського господарства ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та від 22 березня 2010 року №№188,189,190 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, визнання недійсними Державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства від 26 березня 2010 року ЯИ №453839, ЯИ №453840, ЯИ №453841, видані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, вилучення відповідних записи у Державному земельному кадастрі та визнання недійсними та скасування договорів купівлі-продажу від 18 березня 2011 року вказаних земельних ділянок, належних ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які у них купила їхня дочка ОСОБА_8 та договір купівлі-продажу від 18 березня 2011 року земельної ділянки площею 2 га, належної спочатку ОСОБА_8, яку у неї купив ОСОБА_9

Ухвалою Чортківського районного суду у справі №2-363/11 від 03 червня 2011 року (подальший номер справи №1916/108/2012) було відкрито провадження на підставі позовної заяви позивача від 04 травня 2011 року, яку в подальшому ним уточно 11 червня 2012 року, додатково поставлено вимогу про визнання недійсним договорів купівлі-продажу. Для визнання недійсності і скасування Розпоряджень ОСОБА_5 РДА позивач також зазначив і суди покликалися на ст.4 Кодексу України про надра.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2014 року у справі №1916/1-8/2012 (попередній номер справи 2-364/11), залишеного в силі апеляційним судом Тернопільської області ухвалою від 15 січня 2015 року, було відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Аурум-Плюс» про визнання недійсним розпоряджень та державних актів на право приватної власності на землю, вилучення записів з державного земельного кадастру-за безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 06.11.2014 року, яким відмовлено в позові ТОВ "Аурум-плюс" про визнання недійсним розпоряджень та державних актів на право власності на землю, вилучення записів з державного земельного кадастру залишено без змін та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 15.01.2015 року залишено без змін.

Таким чином, стороною відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_8С, на підставі поданих доказів доведено, що у сторони позивача ТОВ «Аурум-Плюс» станом на 04 травня 2011 року, станом на 11 червня 2012 року, відповідно до положень ч.1 ст.261 ЦК України мав місце початок перебігу позовної давності, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого прав або про особу, яка його порушила, чим підтверджено, що була об'ктивна можливість у ТОВ «Аурум-Плюс» знати про порушення її прав, оскільки було відомо про рішення органу виконавчої влади ОСОБА_5 РДА щодо надання земельних ділянок відповідачам ОСОБА_8, та про видання їм державних актів на право власності на землю, що стверджується змістом позовних вимог за позовом ТОВ «Аурум-Плюс» до них як відповідачів та розглядом позову за їхньої участі як сторони в усіх судових інстанцій.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року у справі №608/258/13-ц, залишеного в силі апеляційним судом Тернопільської області ухвалою від 28 березня 2015 року, було задоволено позов ОСОБА_8 до ТОВ «Аурум-Плюс», Міністерства екології та природних ресурсів України, Державної служби геології та надр України про скасування спеціального дозволу на користування надрами №5235 від 02.12.2010 року та угод про користування надрами з метою видобування.

Визнати незаконним та скасувано спеціальний дозвіл на користування надрами № 5235 від 02 грудня 2010 року, виданий Міністерством охорони навколишнього природного середовища України ТОВ «Аурум-плюс».

Визнано недійсними та скасовано: угоду про умови користування надрами з метою видобування № 5235 від 02 грудня 2010 року, укладену між Міністерством охорони навколишнього природного середовища України та товариством з обмеженою відповідальністю «Аурум-плюс» та угоду про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин № 5235 від 30 липня 2014 року, укладену між Державною службою геології та надр України та товариством з обмеженою відповідальністю «Аурум-плюс».

За таких обставин, суд приходить до переконання, що з часу набрання законної сили рішення Чортківського районного суду Тернопільської області, після розгляду справи апеляційним судом, від дати коли його не було скасовано з 28 березня 2016 року, ( позовна заява подана 01 березня 2016 року), відносно позивача ТОВ «Аурум-Плюс» перестали діяти положення ст.4 Кодексу України про надра щодо способів захисту права користування надрами з метою видобування корисних копалин як надрокористувача та відсутні підстави у застосування положеня ст.3 ЦПК України у захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений у ст.140 Земельного кодексу України 2001 року і є вичерпним:

а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку;

б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця;

в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника;

г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

д) конфіскація за рішенням суду;

е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим кодексом.

Аналіз ст.140 ЗК 2001 року дає підстави для висновку про те, що зазначена норма підлягає застосуванню тільки до тих правовідносин, коли право власності на земельну ділянку набуто особою правомірно із передбачених законом підстав та в передбаченому законом порядку.

В даному випадку, надання земельних ділянок з подальшою видачею державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства відповідачам набуто правомірно, чим стверджено судами всіх інстанцій (від першої до касаційної), а тому підстав у застосуванні зазначених правовідносин до застосування ст.140 ЗК України у суду немає.

Строною позивача не надано достатніх правових доказів за аналізом ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» щодо розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, в звяку із чим, судом не здобуто достатніх підстав вважати, що за своєю юридичною природою в розумінні положень ст.202 ЦК України-розпорядження голів місцевих адміністрацій мають поняття та є видом правочинів, а якщо і дане мало місце станом на час їх вчинення 10 березня 2010 року та 22 березня 2010року, суд приходить до висновку висновку про не дотримання позивачем ТОВ «Аурум-Плюс» строку звернення до суду (березень 2016 року), оскільки судом встановлено, що початок перебігу позовної давності починається з моменту, коли ТОВ «Аурум-Плюс» дізнався про порушення свого права, а саме з дня подачі первинного позову від 04 травня 2011 року, заяви про уточнення позову від 11 червня 2012 року про визнання прав надрокористувача, визнання недійсними та скасування розпоряджень, недійсними та аналювання державних актів на право власності на землю, вилучення записів з Державного земельного кадастру, визнання недійсними та скасування договорів купівлі-продажу.

В данному випадку, з червня 2012 року по березень 2016 року, подання позову, що розглядається судом, сплило більше, ніж три роки.

Відповідно до вимог ст..256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст..257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Зазначене свідчить про необхідність застосування судом ч.1 ст.261 ЦК, оскільки, за змістом цієї норми, для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Оскільки позивач як юридична особа набуває та здійснює свої права й обовязки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів, уповноважених осіб, як користувачу надр ТОВ «Аурум-Плюс», а саме його директора, до повноважень якого належав контроль за користування надрами з метою геологічного вивчення будівельного піску ділянки «Малинова гора» в Тернопільській області на площі 6,2 га строком на 1 рік згідно Протоколу №1857 засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин від 12 листопада 2009 року.

Застосовуючи ст.261 ЦК України, суд врахуває, що можна погодитися з заявами відповідачів ОСОБА_8 про не дотримання позивачем позовної давності та наявності підстав для застосування наслідків її пропуску, визначеного за ст.267 ЦК України, оскільки позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст.261,267,378 Цивільного кодексу України, ст.140 Земельного кодексу України, ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». ст.ст.3 10, 11, 57-61, 88, 209, 222, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Аурум-Плюс» до ОСОБА_5 районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, управління Держгеокадастру у Чортківському районі Тернопільської області про визнання недійсними Державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства від 26 березня 2010 року ЯИ №453839, ЯИ №453840, ЯИ №453841, видані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які належать зараз ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з підстав нікчемності правочинів, згідно яких вони видані та вилучення з Державного земельного кадастру відповідних записів-за спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Судові витрати покласти на сторін в межах понесених ними.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області через Чортківський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. П. Тесля