Справа № 444/1304/16-ц
Провадження № 2/444/689/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.,

при секретарі Луців І.І.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м.Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дублянської міської ради, третя особа : Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку нерухомого майна за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на частку нерухомого майна за набувальною давністю, мотивуючи позовні вимоги тим, що його мати ОСОБА_2 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 (бувша вул. 1-го Травня) Жовківського району Львівської області в будинку,який належав ОСОБА_3 та їй такий було передано у власність на підставі договору довічного утримання,посвідченого Дублянською міською радою 26.12.1980 року. Надалі Львівським обласним судом від 24.02.1989 року було визнано частково недійсним договір довічного утримання та визнано право на 3/25 частки даного будинку за племінником ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

Будучи власником будинку мати провела значну перебудову, ремонт будинку, то присудивши ОСОБА_4 3/25 частки будинку в рішенні суду зазначено, що вартість будинку визначена виходячи з вартості будинку до проведення ремонтних робіт. В рішенні суду зазначено, що будинок став якісно іншим, вартість його збільшилася і тому такі обставини стали підставою присудженню ОСОБА_4 лише незначної частки.

ОСОБА_4 в будинку ніколи не проживав, погодився на сплату йому матір»ю вартості його частки, але не оформили юридично такої дії. Лише 27.02.1998 року мати зареєструвала належну їй 22/25 частки будинку одночасно зареєструвала і 3/25 частки належні ОСОБА_4 з тією метою, щоб якось узаконити весь будинок, однак немогла встановити його місце знаходження.

11.10.2012 року мати померла, а позивач як спадкоємець за законом прийняв спадщину після її смерті і 10.12.2015 року Третьою Львівською державною нотаріальною конторою видано йому свідоцтво про право на спадщину 22/25 частки житлового будинку в с. Малі Підліски по вул. Чорновола № 24 .

До смерті мати володіла будинком в цілому, відкрито, безперервно з 1980 року і надалі після смерті особи, яка передала їй майно за договором довічного утримання ОСОБА_3, про те, що матері не належав весь будинок довідався після її смерті.

Прийнявши зазначену частку будинку він став виясняти чому матері належало 22/25 частки будинку і довідався про викладені обставини, зокрема що 3/25 зареєстровано на ОСОБА_4, який помер 18.12. 1993 року.

Просить позов задоволити.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак, представник позивача подала до суду заяву, якою просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з»явилися, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, однак суду надіслані листи про відсутність заперечень проти позовних вимог та розгляд справи в їх відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з»явилися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши наявні в справі письмові докази докази,якими обґрунтовувалися позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задоволити з наступних підстав.

З договору довічного утримання, посвідченого Дублянською міською радою 26.12.1980 року вбачається, що ОСОБА_3 передав їй у власність житловий будинок в с. Малі Підліски по вул. Чорновола 24(колишня вул. 1 Травня ).

З рішення судової колегії в цивільних справах Львівського обласного суду від 24.02.1989 року вбачається, що договір довічного утримання визнано частково недійсним та визнано за ОСОБА_4 право власності на 3/25 частки будинку в с.М. Підліски по вул. 1-Травня № 22 (тепер вул. Чорновола 24) ОСОБА_2 право власності на 22/25 частки будинку. В рішення зазначено що на час розгляду справи ОСОБА_5 проведено ремонт будинку що в процентному відношенні до дійсної вартості становить 54, 30%.

З реєстраційного посвідчення від 27.02.1998 року виданого Львівським ОБТІ та ЕО вбачається, що на ім.»я ОСОБА_2 зареєстровано 22/25 частки житлового будинку в с. Малі Підліски № 24 Жовківського району.

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2015 року виданого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою (спадкова справа 579/2015) вбачається, що ОСОБА_1 успадкував після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 11.10.2012 року 22/25 частини житлового будинку в с. Малі Підліски по вул. Чорновола № 24 (колишня вул. 1-Травня), загальною площею 65,7 кв.м, житловою 50.9 кв.м, допоміжна 14.8 кв.м. з господарськими будівлями

З довідки Льввського ОБТІ від 16.05.2016 року вбачається що на ім.»я ОСОБА_4 зареєстровано в 1998 році право власності на 3/25 частки будинку в с.М.Підліски по вул. Чорноволі 24.

З актового запису № 93 від 20.12.1993 року складеного Дублянською міською радою вбачається, що ОСОБА_4 помер в 18.12.1993 року. Про спадкування після його смерті ніхто не звертався, що стверджено витягом із спадкового реєстру від 21.07.2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є.

Отже судом встановлено, що починаючи з 1980 року спадкодавець, мати позивача, ОСОБА_2, фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіла та користувалася будинком, ремонтувала такий, проживала в будинку , утримувала, а позивач як її спадкоємець (правонаступник) має право заявити про застосування ч.2 ст. 344 ЦК України.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними і підлягають до задоволення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 10,11,57,60, 212-215 ЦК України, суд-,

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 3/25 частини будинку з господарськими будівлями в с. Малі Підліски по вул. Чорновола № 24 Жовківського району загальна площа якого 65.7 кв.м, житлова 50.9 кв.м, допоміжна 14.8 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи,які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Жовківський районний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення ,якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мікула В. Є.