АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Кабанченко О.А., Семенюк Т.А.

при секретарі: Пятничук В.Г.

за участю:

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ШулякаО.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквадельф» про стягнення грошових коштів за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Аквадельф» про стягнення з відповідача заборгованості за Договором безвідсоткової поворотної позики від 14.07.2015 в розмірі 4 143 061,37 грн., з яких: 3 265 000 грн. - сума основного боргу; 91 241,10 грн. процентів за користування коштами; 133 820,27 грн. пеня та 653 000 грн. штраф.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2016 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «Аквадельф» на користь ОСОБА_7 грошові кошти за договором позики від 14.07.2015 в розмірі суми основної заборгованості - 3 265 000 грн.; за період з 13.01.2016 по 15.02.2016 проценти за користування коштами в сумі - 91 241 грн. 10 коп., пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України в сумі - 133 820 грн. 27 коп. та штраф в розмірі - 653 000 грн., а також судовий збір в сумі - 6 890 грн., а всього кошти в розмірі - 4 149 951,37 грн.

Справа № 761/5778/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8716/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулова А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом не перевірено факт отримання відповідачем коштів за договором позики та Акт звірки станом на 31.12.2015 між сторонами з боку відповідача було підписано невідомою особою без зазначення посади ПІБ, а генеральним директором підприємства на той час був ОСОБА_10, однак підпис не належить йому. Вказав, що кошти надані позивачем не були попередньо задекларовані та оподатковані.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, та надав оригінал вказаного договору позики, та бухгалтерські документи на підтвердження факту передачі ним відповідачу вказаних коштів.

Відповідач не заперечував в суді ні самого факту укладання договору позики, ні факту отримання ним коштів за цим договором.

Представник зацікавленої особи (засновник ТОВ «Аквадельф») наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своїх зобов'язань за Договором позики не виконує, а тому в останнього наявна заборгованість.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 14.07.2015 між ОСОБА_7 та ТОВ «Аквадельф» було укладено Договір надання безпроцентної поворотної позики (а. с. 6-9). Предметом вказаного Договору визначено надання Позикодавцем (позивачем) Позичальнику (відповідачу) фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі у вигляді грошових коштів в розмірі згідно п.2.2 - 3 265 000 грн., а Позичальник зобов'язується повернути їх Позикодавцю у 7-ми денний строк з дня предя'влення вимоги (п.п. 4.1, 4.3 Договору). Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордерів за липень-грудень 2015 року кошти безпроцентної позики були отримання відповідачем в повному обсязі (а. с. 10-13). Також наявний Акт звірки між сторонами станом на 31.12.2015, за яким наявна заборгованість ТОВ «Аквадельф» відносно ОСОБА_7 (а. с. 14). Таким чином, у відповідача виникла заборгованість в розмірі 4 149 951,37 грн., яка складається з: суми основної заборгованості - 3 265 000 грн.; за період з 13.01.2016 по 15.02.2016 проценти за користування коштами в сумі - 91 241 грн. 10 коп., пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі - 133 820 грн. 27 коп. та штраф в розмірі - 653 000 грн. 05.01.2016 позивачем була направлена відповідачу вимога про повернення позики (а. с. 15), однак останнім вимога не була виконана та заборгованість не повернута. Враховуючи вищевикладене позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений зобов'язанням строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що відповідач, який добровільно погодився на умови договору позики, повинен був належно їх виконувати.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 7.1 договору позики за прострочення виконання зобов'язання позичальник зобов'язаний сплатити на користь позикодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої суми позики за кожен день прострочення, а за умовами п. 7.2 вказаного договору визначено, що у разі прострочення повернення позики більш ніж на 5 днів, окрім пені, позичальник сплачує штраф в розмірі - 20 % від неповернутої суми позики.

Згідно з п. 7.2 визначено обов'язок позичальника сплатити додатково до штрафу та пені, процентів в розмірі - 30 % річних із неповернутої суми за весь час прострочення.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ «Аквадельф» належним чином умови договору позики не виконує, у зв'язку з чим у останнього станом на 31.12.2015 виникла заборгованість в розмірі 4 149 951,37 грн., яка складається з:суми основної заборгованості - 3 265 000 грн.; за період з 13.01.2016 по 15.02.2016 проценти за користування коштами в сумі - 91 241 грн. 10 коп., пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі - 133 820 грн. 27 коп. та штраф в розмірі - 653 000 грн.

Враховуючи, що в суді першої інстанції було встановлено факт невиконання відповідачем умов договору позики, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не перевірено факт отримання відповідачем коштів за договором позики є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи (а. с. 10-13) та поясненнями в судовому засіданні представника відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що Акт звірки від 31.12.2015 між було підписано невідомою особою не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення зазначеної норми права ОСОБА_6 не надано належних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Також, на думку колегії суддів, не спростовують висновків суду першої інстанції і посилання в апеляційній скарзі на те, що при розгляді справи суд першої інстанції не звернув уваги, що кошти, надані позивачем за вказаним договором, не були попередньо задекларовані та оподатковані відповідачем, оскільки дані обставини не впливають на факт укладання вищезгаданого договору позики та його невиконання відповідачем.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги апеляційної скарги є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи, отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: О.А. Кабанченко

Т.А.Семенюк