Справа № 344/8043/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1693/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

29 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Василишин Л.В., Мелінишин Г.П.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору карткового рахунку припиненим, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 24 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24 червня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору карткового рахунку припиненим постановлено вважати неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи. Апелянт вказав, що підстав для повернення позовної заяви у зв'язку із непідсудністю, у суду першої інстанції не було, оскільки на стадії відкриття провадження у справі суд не вправі робити висновки про те, чи порушені права та інтереси позивача як споживача та чи поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини. Також представник апелянта вважає передчасним висновок суду про розгляд даного спору за правилами загальної, а не альтернативної підсудності, оскільки в оспорюваному договорі зазначено, що кошти видавались на оплату вартості товарів та послуг на умовах строковості, платності та поворотності. А тому, на думку представника ОСОБА_3, даний договір містить ознаки договору споживчого кредиту. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, представник ОСОБА_3 просив ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, хоч судове повідомлення було вручено завчасно у встановленому законом порядку. Отже, є правові підстави для розгляду справи у відсутності представника Банку.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу з наведених вище мотивів підтримав. Крім того, він зазначив, що ОСОБА_3 названий вище договір укладав у м. Івано-Франківську, де в подальшому і виконував його умови.

Вислухавши суддю доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем порушені правила територіальної підсудності, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами є договірними і на них не поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів». Однак, на думку колегії суддів, з цим висновком суду не можна погодитись з таких підстав.

Згідно ч.2 ст.109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Однак, з цього загального правила територіальної підсудності є виключення, встановлені ст.110 ЦПК України.

По-перше, суд залишив поза увагою те, що в п.1.3 договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки, укладеного між ЗАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3 03.10.2008 року, сторони визначили можливість вибору суду для звернення у випадку виникнення спорів, які випливатимуть з цього договору, зокрема тих, які стосуються його виконання, порушення, припинення або визнання недійсним. У названому пункті договору передбачено, що сторона, яка ініціює спір, за своїм вибором вправі звернутись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська або за місцем реєстрації філії "ПриватБанку", з діяльності якої виникає спір (копія договору - а.с.5).

По-друге, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, звернувшись до ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом про визнання договору карткового рахунку припиненим, посилався при цьому на положення Закону України «Про захист прав споживачів», яке згідно п.5 ст.110 ЦПК України дає йому право на подання позову за його вибором, в даному випадку за місцем його проживання (а.с.1-4). З цього приводу колегія суддів зазначає, що ПАТ КБ "ПриватБанк" за умовами своєї діяльності залучає фінансові активи із зобов'язанням щодо наступного їх повернення. Отже, позивач являється споживачем фінансових послуг Банку. Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно "Умов та правил надання банківських послуг" (а.с.6-9), які є невід'ємною частиною кредитного договору, кредитні кошти за названим договором ОСОБА_3 надавались не для використання в операціях, пов'язаних з підприємницькою діяльністю, а для поточного споживання. Тому висновок суду про те, що спірні правовідносини не підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів", є передчасним.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала суду першої інстанції не являється законною і обґрунтованою. Тому ця ухвала не може бути залишена в силі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 218, 307, 312, 313, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 24 червня 2016 року в даній справі скасувати, а питання відкриття провадження в справі за позовом ОСОБА_3 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Л.В. Василишин

Г.П. Мелінишин