Справа № 298/269/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів Готра Т.Ю., Кеміня М.П.

при секретарі Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Великоберезнянського районного суду від 8 вересня 2015 року по справі за позовною заявою Вишківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області до ОСОБА_2 про скасування рішення Вишківської сільської ради,-

в с т а н о в и л а :

Вишківська сільська рада Великоберезнянського району Закарпатської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування рішення Вишківської сільської ради Великоберезнянського району 11 сесії 22 скликання від 24 серпня 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність».

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказаним рішенням Вишківська сільська рада передала у приватну власність ОСОБА_3, жителю с. Вишка, 257, земельну ділянку площею 0,62 га, з них для ведення особистого підсобного господарства 0,61 га: урочище «Шандрівка» - 0,31 га, урочище «За ребром» - 0,03 га, урочище «Коло Гуйванки» - 0,07 га, урочище «Коло Фудички» - 0,06 га, урочище «Під Кічерков» - 0,14 га; для обслуговування житлового будинку 0,01 га. Рішенням 13 сесії 23 скликання Вишківської сільради Великоберезнянського району від 31 січня 2001 року про передачу у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_3 передано у приватну власність земельні ділянки розміром 0,68 га, з них для будівництва і обслуговування житлового будинку розміром 0,06 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,62 га землі. Земельні ділянки розташовані в урочищах «Біля хати», «Шандрівка», «Стара хата», «Кічерка». Про існування попереднього рішення 11 сесії 22 скликання від 24 серпня 1997 року новий склад сільради не знав. На підставі другого рішення Вишківської сільської ради від 31 січня 2001 року ОСОБА_3 виготовив Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 029455 від 27.12.2001 року. 05 червня 2003 року ОСОБА_3 відчужив належні йому земельні ділянки, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, а 10 грудня 2012 року він помер. 14 січня 2014 року до Великоберезнянського районного суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом звернувся внук покійного ОСОБА_3 ОСОБА_2 Факт наявності у свого діда ще одного рішення про передачу останньому у власність тих самих ділянок та факт їх продажу дідусем, ОСОБА_2 приховав. Тому не знаючи про відчуження ОСОБА_3 права власності на земельні ділянки, 30 жовтня 2014 року Великоберезнянський районний суд визнав право власності на ці земельні ділянки за його внуком ОСОБА_2 Виявивши факт існування двох рішень про передачу у приватну власність одних і тих самих земельних ділянок Вишківська сільська рада скасувала рішення 11 сесії 22 скликання від 24 серпня 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність». Тому просила скасувати скасування рішення Вишківської сільської ради Великоберезнянського району 11 сесії 22 скликання від 24 серпня 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність».

Рішенням суду позов задоволений.

Відповідач не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову в цілому.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року апеляційну скаргу відхилено.

Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року ухвала апеляційного суду скасована, а справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник позивача вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Доводи апеляційної скарги: в даному спорі Вишківська сільрада є неналежним субєктом для звернення до суду, оспорювання рішення сільради вже було предметом дослідження під час розгляду цивільної і кримінальної справи, строк позовної давності сплив.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції констатував, що приватизувавши земельну ділянку за рішенням органу місцевого самоврядування від 31 жовтня 2001 р., дід відповідача реалізував своє право на приватизацію землі, а повторна приватизація цієї ж земельної ділянки по справі це кілька земельних ділянок в кількох урочищах - суперечить чинному законодавству; строк позовної давності не пропущено.

З таким обгрунтуванням в цілому погодитись не можна на підставі наступного.

Відповідно до ч.4 ст.116 ЗКУ передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

По справі установлено, що дід відповідача ОСОБА_3 отримав державні акти на земельні ділянки із зазначенням виду використання відповідно до рішення 13 сесії 23 скликання Вишківської сільради від 31 січня 2001 р. Цих же земельних ділянок стосується і рішення Вишківської сільради 11 сесії 22 скликання від 24 серпня 1997 р. Тому висновок суду першої інстанції про те, що повторна приватизація цих же земельних ділянок з таким же видом використання суперечить законодавству є вірним.

Разом з цим висновок суду першої інстанції про те, що строк позовної давності не пропущено по тій причині, що сільська рада дізналась про оспорюване рішення в межах строку позовної давності не відповідає фактичним обставинам справи, які є обєктивними і не залежать від конкретних осіб, які працюють на обраних або інших посадах у Вишківській сільраді: позов заявлено від імені Вишківської сільради, яка і прийняла оскаржуване рішення 24 серпня 1997 р. і стверджувати про те, що у вказаний час їй не було відомо про це рішення є не обєктивним. Тому строк позовної давності слід відраховувати саме з цієї дати.

Відповідно до:

- ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки;

- ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила;

- ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення рішення суду;

- ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові;

- ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачем не ставилось питання поновлення строку позовної давності, відповідно, не наводились причини його пропуску. Натомість, відповідачем до винесення рішення, у запереченні на позов, ставилось питання про застосування строку позовної давності /а.с.52/. Тому, на підставі зазначеного, суд констатує, що строк позовної давності пропущено: позовна заява про скасування рішення Вишківської сільради від 24 серпня 1997 р. подана 13 березня 2015 р., тобто по спливу трирічного строку. Саме по цій причині в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.307,309,316 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Великоберезнянського районного суду від 8 вересня 2015 року по справі за позовною заявою Вишківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області до ОСОБА_2 про скасування рішення Вишківської сільської ради скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Судді: