Справа № 461/9006/15 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/4359/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_4 цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_5 комунального підприємства «Цитадель - центр» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 комунального підприємства «Цитадель-центр», третя особа на стороні позивача , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

14 серпня 2015 року ОСОБА_3 предявив в суд позов до ОСОБА_5 комунального підприємства «Цитадель-центр» з участю третьої особи ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 26211,75 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 29 січня 2013 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 припаркував транспортний засіб Toyota Camry, д.р.н. ВХ4545АА, білого кольору за адресою м. Львів, вул. Коперника, 7, між магазином "Трембіта" та відділенням банку "Ренесанс Кредит" та пішов по особистим справам. Близько 18 год. 00 хв. того ж дня він повернувся до даного автомобіля та виявив, що такий пошкоджений, а саме: лобове скло потріскало практично повністю, загалом 2/3 скла починаючи зі сторони пасажирського сидіння; дах увігнутий всередину автомобіля на 10-15 см. На капоті автомобіля знаходилась значна кількість снігу, особливо ближче до лобового скла, біля склоочисних щіток. Щітка зі сторони пасажирського сидіння була піднята вгору. На даху сніг також містився в увігнутості, рівномірно розприділившись у великій кількості по усій його площині. Сніг був наявний у великій кількості навколо автомобіля. На лівій частині даху будинку по вул. Коперника, 7 бракувало смуги снігу, що далі щільно, у великій кількості покриває дах даного будинку. Навколо будинку були відсутні будь-які огороджувальні стрічки, знаки, вказівники, які б попереджували про небезпеку. Про вищевказані обставини ним та ще пятьма свідками було складено акт. Крім цього, позивач звертався із заявою до Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, в ході проведеної перевірки встановлено, що пошкодження автомобіля настало внаслідок падіння брили льоду з даху будинку по вул. Коперника, 7, тому розгляд заяви припинено за відсутності кримінального правопорушення. На думку позивача, майнову шкоду, а також моральну шкоду йому було завдано в результаті неправомірної, винної бездіяльності ЛКП "Цитадель-Центр".

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 квітня 2016 року позов задоволено.

Вирішено:

- стягнути із ОСОБА_5 комунального підприємства "Цитадель-Центр" на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) 26211,75 грн. у якості відшкодування майнової шкоди на поточний рахунок 9243, Відділення "Львівська Міжрегіональна Дирекція ПАТ "Креді ОСОБА_7", МФО банку 300614.

- стягнути із ОСОБА_5 комунального підприємства "Цитадель-Центр" на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 -) 5000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди на поточний рахунок 9243, Відділення "Львівська Міжрегіональна Дирекція ПАТ "Креді ОСОБА_7", МФО банку 300614 та 505 грн 32 коп сплаченого судового збору.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, відповідач ЛКП «Цитадель-центр» подало апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування усіх фактичних обставин справи, та просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги наводить доводи про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові, зокрема, при допиті свідків було встановлено, що жоден із них не бачив як падав сніг на автомобіль, вони лише засвідчили факт пошкодження автомобіля снігом, із відеозапису , долученого до матеріалів справи, не видно, що сніг (брила льоду) падає самовільно із даху будинку № 7 по вул. Коперника у м. Львові, адже це могло статись через скидання снігу із балконів, які знаходяться на будинку тощо, не видно також ні марки автомобіля, ні державного номерного знаку. Більше того, позивач не викликав слідчо-оперативну групу райвідділу на території якого сталась дана пригода, відповідно вони повинні були б скласти протокол огляду місця події, а також зафіксувати даний факт. Вважає, що розмір збитків, заявлених позивачем не відповідає фактичному. Окрім того, позивач не мав права залишати свій автомобіль по вул. Коперника, оскільки на початку вулиці встановлено дорожній знак, який забороняє стоянку автомобілів на даній вулиці. Стверджує, що позивачем не доведено наявності заподіяння йому моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення: представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, позивача на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на основі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є: право володіння.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чужу майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна відповідно до положень глави 20 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З огляду на вищезазначені законодавчі положення, по недоговірних зобов»язаннях, (зобов»язаннях, що виникають із заподіяння шкоди), діє презумпція вини заподіювача шкоди, відтак, обов»язок доказування відсутності вини у заподіянні шкоди покладається на відповідача. Однак, обов»язок доказування: факту завдання шкоди, розміру завданої шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди та причинного зв»язку між ними покладається на позивача.

Колегія суддів вважає, що позивач, як правомірний користувач чужим майном, мав право на пред»явлення позову про відшкодування майнової шкоди, заподіяної майну власника.

Факт падіння зверху на автомобіль Toyota Camry, д.р.н. ВХ4545АА, який був припаркований на проїзній частині дороги по вул. Коперніка в м. Львові між будинками 7 і 9 , снігу доводиться відеозаписом від 29.01.2013 року, який прикріплений до довідкового листа до справи (обкладинки).

Факт пошкодження 29.01.2013 року після 17 години даху та лобового скла автомобіля Toyota Camry, д.р.н. ВХ4545АА доводиться висновком від 02.02.2013 року, складеним ДІМ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області капітаном міліції ОСОБА_8 ( а.с. 13), згідно з яким:

пошкодження автомобіля сталося в результаті падіння брили льоду з даху будинку по вул. Коперніка , 7 у м. Львові;

вартість спричиненої матеріальної шкоди становить близько 4000 гривень;

встановити очевидців та свідків даної події не виявилось можливим.

Водночас, відповідачем не було надано, доказів, які б свідчили про те, що пошкодження автомобіля сталося не внаслідок падіння брили льоду або снігу з даху будинку.

Зважаючи на те, що згідно висновку, зробленого працівниками компетентного органу, встановити очевидців та свідків даної події не виявилось можливим, колегія суддів, колегія суддів не знаходить підстав для прийняття як доказу у справі акту від 29.01.2013 року (а.с. 11), так як вважає, що цей доказ отриманий з порушенням принципу допустимості.

У висновку від 02.03.2013 року, складеному працівниками Галицького РВ (а.с. 13), зазначено, що вартість спричиненої матеріальної шкоди становить близько 4000 гривень і про результати перевірки по факту пошкодження автомобіля позивача було повідомлено листом № 1564 від 11.02.2013 року, однак, позивачем не було надано доказів, які б свідчили про те, що він не погоджувався з висновком (а.с. 13) , та не надано доказів, які б свідчили про те, що позивач оскаржував рішення, яке було прийнято Галицьким РВ за результатами перевірки заяви позивача від 29.01.2013 року. Крім цього, позивач мав можливість ознайомитися з матеріалами цієї перевірки та отримати копії документів, що знаходилися в матеріалах ЖЄО № 655 від 29.01.2013 року , зокрема - протокол огляду автомобіля від 29.01.2013 року, здійсненого працівниками міліції, якщо такий був у матеріалах ЖЕО № 655 від 29.01.2013 року та інших документів, згідно з якими працівниками міліції було визначено, що розмір матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля становила близько 4000 гривень, а не - 24167,16 грн, як це заявлено позивачем. Про наявність у позивача реальної можливості отримання копій документів, які знаходилися в матеріалах відмовної справи свідчить факт наявності у позивача та подання ним суду копії висновку від 02.02.2013 року (а с. 13) по його заяві, хоча цей висновок не зазначено як додаток до відповіді Галицького РВ від 11.02.2013 року ( ас. 12). Однак, позивачем не було надано суду копії протоколу огляду автомобіля від 29.01.2013 року, який було здійснено працівникам Галицького РВ, а також не надано доказів, які б свідчили про неможливість отримання позивачем, інших ніж висновок від 02.03.2013 року, документів в період після 11.03.20113 року і до 14.02.2014 року (коли матеріали перевірки ЖЄЕ № 655 від 29.01.2016 року були знищені внаслідок підпалу).

Необхідно зазначити також, що в апеляційному суді позивач пояснив, що це він повідомив працівнику Галицького РВ м. Львова про те, що розмір майнової шкоди, яка 29.01.2013 року була спричинена автомобілю, становить 4000 гривень.

Оскільки:

доказування розміру шкоди покладається на позивача, а представлені позивачем документи, як: звіт про оцінку № 125 від 11.02.2013 року (а.с. 18-29), акт прийому-передачі виконаних робіт від 13 лютого 2013 року колегія суддів розглядає як такі, що отримані з порушенням принципу допустимості доказів;

розмір шкоди внаслідок пошкодження вітрового скла та погнутості даху автомобіля, заявлений позивачем у сумі 24167,16 грн становить 40% (24167,16 : 60436,89) від ринкової вартості автомобіля, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди підлягають до задоволення в розмірі 4000 гривень, тобто в тому розмірі, який було названо позивачем працівникам Галицького РВ ОСОБА_4 , які здійснювали перевірку по заяві позивача від 29.01.2013 року. .

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував тим, що було пошкоджено автомобіль його брата, що він (позивач) позбавлений можливості придбати новий автомобіль, позбавлений можливості пересуватися на автомобілі та здійснювати необхідні йому поїздки , було порушено його життєвий уклад та звичне йому дозвілля.

Колегія суддів вважає, що таке обґрунтування не могло слугувати підставою для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, з огляду на те:

що позивач не є власником майна, якому завдано технічні пошкодження;

протиправне завдання шкоди мало місце не щодо позивача, членів його сім»ї чи близьких родичів , а мало місце щодо майна родича позивача;

внаслідок пошкодження майна, належного брату позивача, позивачу не було заподіяно фізичного болю та страждань;

внаслідок пошкодження майна, належного брату позивача, не відбулося приниження честі, гідності або ділової репутації позивача, -

відтак, не будучи власником пошкодженого майна, позивач не мав права вимагати морального відшкодування з підстави передбаченої п. 3 ч.1 2 ст. 23 ЦК України, і у справі не було підстав для настання моральної відповідальності з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку , що судом першої інстанції незаконно були задоволені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

При зверненні з позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 505,72 грн, в т. ч. 262,12 грн по позовних вимогах майнового характеру та 243 грн 60 коп по вимогах немайнового характеру.

За подання апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір в розмірі 535 грн 92 коп.

У зв»язку з відмовою у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, витрати понесені позивачем за подання заяви немайнового характеру, покладаються на позивача.

У зв»язку з частковим задоволенням позовних вимог майнового характеру, витрати понесені позивачем підлягають покладенню на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 40 грн ( 4000 * 262,12/ 26211,75= 40,00).

У зв»язку з задоволенням апеляційної скарги в частині вимог немайнового характеру витрати, понесені відповідачем по сплаті судового збору в розмірі 267 грн 96 коп щодо вищезазначених вимог слід віднести на позивача.

У зв»язку з частковим задоволенням позовних вимог в частині вимог майнового характеру, витрати понесені відповідачем по сплаті судового збору в розмірі 267 грн 92 коп щодо вищезазначених позовних вимог слід покласти на позивача пропорційно до розміру вимог майнового характеру у задоволенні яких позивачеві було відмовлено, а саме в розмірі 186,18 грн (26211,75 мінус 4000 = 18211,75; 18211,75 * 267,96/26211,75 = 186,18).

Таким чином , у зв»язку з частковим задоволенням апеляційної скарги з позивача належало б стягнути на користь відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 454,14 (267,96 + 186,18 = 454,14).

У відповідності до положень ч. 5 ст. 88 ЦПК необхідно провести перерозподіл судових витрат і стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати в розмірі 414 гривень 14 коп (454,14 40,00 = 414,14).

Керуючись ч. 5 ст. 88, ч. 3 ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 комунального підприємства «Цитадель - центр» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 квітня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 комунального підприємства «Цитадель - центр» () на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) у відшкодування майнової шкоди 4000 (чотири тисячі гривень) на поточний рахунок 9243 , Відділення «Львівська міжрегіональна дирекція ПАТ «Креді ОСОБА_7» МФО банку 300614.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 комунального підприємства «Цитадель - центр» () 414 (чотириста чотирнадцять) гривень 14 коп судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

ОСОБА_9В