Справа № 309/2349/15-ц
Провадження № 2/309/97/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Савицький С.А.

при секретарі судового засідання Росоха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії, с у д

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії.

Позов мотивовано тим, що згідно протоколу про призначення пенсії ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з вересня 2008 року.

Але, при перевірці було виявлено ряд причин, які не дають право на отримання такої пенсії, а саме: відповідно до п. «в» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад, виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України - чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній юботів.

Постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992р. встановлений список професій і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, професія водіїв автомобілів по вивезенню лісу передбачена даним списком.

Але, для призначення пенсії за вислугу років, однією із важливих умов є документи, що підтверджують виконання роботи, яка дає право на призначення такого виду пенсії, тобто підтверджуюча довідка, видана підприємством, на якому працював заявник.

Так як, на час звернення ОСОБА_1 до управління ПФУ в м.Хуст та Хустському районі за призначенням пенсії, Хустський лісокомбінат був ліквідований, а документи передані в архів, то підтверджуючі довідки про стаж роботи видаються архівним відділом.

В даному випадку, архівний відділ Хустської РДА надає довідку про стаж роботи громадянина ОСОБА_1 №85 ВІД 18.02.2008р., в якій зазначено, що згідно наказу №210 по Хустському лісокомбінату від 29 вересня 1980 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу водієм 1-го класу транспортно-ремонтного цеху з 30 вересня 1980 року. Згідно наказу №156 по Хустському лісокомбінату від 02 жовтня 2000 року ОСОБА_1 - водій - звільнений з роботи з 2 жовтня 2000 року.

Тобто, на підставі цього, можна стверджувати лише факт роботи ОСОБА_1 водієм 1-го класу транспортно-ремонтного цеху, а не факт роботи його на посаді водія по вивозці лісу.

Оскільки відсутні документи, які б стверджували роботу позивача на посаді водія по вивозці лісу, то відповідно відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років.

Крім того, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006р. №18-1 «Про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років» встановлено, що у ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, які створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України.

Рішенням №9 від 30.10.2008р. Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області було відмовлено гр. ОСОБА_1 в підтвердженні трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до ст.49 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування виплата пенсій за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або рішенням суду припиняється якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Переглянувши призначення пенсії ОСОБА_1 управлінням ПФУ в м.Хуст та Хустському районі в січні 2011 року припинено виплату незаконно призначеної пенсії.

Посилаючись на те, ОСОБА_1 було зайво виплачено пенсію, на яку він не мав права, і відповідно за період з вересня 2008 року по грудень 2010 року виплачена пенсія в розмірі 20889,95 грн., представник позивача просить стягнути вказану суму з відповідача.

Громадянином ОСОБА_1 в добровільному порядку не відшкодовано незаконно отриману суму пенсії.

Однак управління ПФУ в м.Хуст та Хустському районі не зверталося до суду з позовом про стягнення зайво виплаченої суми пенсії, так як громадянином ОСОБА_1 було подано адміністративний позов щодо оскарження дій УПФ про припинення виплати йому пенсії, призначеної з вересня 2008 року.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 10.06.2013 року по справі №713/920/12 позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 року по справі №876/189/14 вищезазначену Постанову Хустського районного суду від 20.06.2013 року скасовано.

В добровільному порядку Відповідач не погасив заборгованість суми надміру виплачених сум пенсій до управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, що діє згідно доручення, позов підтримала і просила його задовольнити, посилаючись на наведені в ньому обставини.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, наведені в поданих письмових запереченнях на позов. Посилається на те, що позивачем не надано жодних доказів про те, що відповідачем для призначення пенсії повідомлено недостовірну інформацію Пенсійному фонду, надано недостовірні відомості, або що позивач зловживав своїми правами у будь-який інший спосіб з метою призначення пенсії на пільгових умовах. Крім того позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки початок перебігу строку позовної давності для пред»явлення даного позову у позивача обчислюється з дня виникнення підстав, що дають Пенсійному фондові право на пред»явлення передбачених законом вимог, тобто з дня виявлення помилки, яка нібито допущена при прийнятті рішення про призначення відповідачу пенсії у 2008 році. Виплати пенсії відповідачу припинена у січні 2011 року. Просить відмовити в задоволенні позову за спливом строку позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В ході розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з вересня 2008 року.

Рішенням №9 від 30.10.2008 року комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області було відмовлено ОСОБА_1 в підтвердженні трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

З позовом до суду про стягнення з відповідача ОСОБА_1 зайво виплаченої суми пенсії представник позивача звернувся тільки 13.07.2015 року, пропустивши строк позовної давності визначений статтею 257 ЦК України. Представник позивача не звертався до суду про поновлення строку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В даному випадку початком перебігу строку позовної давності щодо вимог позивача про стягнення зайво виплаченої суми пенсії слід вважати дату прийняття рішення №9 від 30.10.2008 року комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким було відмовлено ОСОБА_1 в підтвердженні трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Оскарження відповідачем рішення Пенсійного фонду про припинення виплати йому пенсії не перешкоджало позивачу у зверненні до суду з позовом про стягнення надміру виплаченої суми пенсії і не може вважатися поважною причиною пропущеного строку позовної давності.

Відповідно до вимог статті 267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в зв'язку із спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.257,1215 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_4

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_4