Справа № 754/5170/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 квітня 2016 року Суддя Деснянського районного суду міста Києва Ярошенко С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Печерського районного суду міста Києва, Світловодського міськрайонного суду про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до Печерського районного суду міста Києва з вищезазначеною позовною заявою.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 23.10.2015 року дану цивільну справу було направлено до Апеляційного суду міста Києва.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01.04.2016 року підсудність цивільної справи визначено Деснянському районному суду міста Києва.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивачі звернулись до суду з вимогами до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Печерського районного суду міста Києва, Світловодського міськрайонного суду про відшкодування моральної шкоди. Дані вимоги не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 «Про незалежність судової влади» виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» у розумінні положень ч. 1 ст. 2, п. п. 1, 7 і 9 ст. 3, ст. 17, ч. 3 ст. 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням положень ст.ст. 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи визнання права на отримання від суду (судді) обґрунтованої відповіді на звернення; на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності суддів; на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів (суддів) при здійсненні ними своїх повноважень, гарантованих Конституцією України до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Тому, оскарження дій судді, суду, що пов'язані з ухваленням рішення у справі або постановлениям ухвали можливе лише в порядку, визначеному процесуальним законом. Оскарження таких дій шляхом подання скарги чи позовної заяви до іншого суду першої інстанції є неприпустимим, оскільки суперечить принципу незалежності суддів та недопущення впливу на них, закріпленого ст. 126 Конституції України.

Згідно ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, ідо здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановления судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановления незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно ч.2 п.1 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Оскільки позивачі звернулись до суду з вимогами до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Печерського районного суду міста Києва, Світловодського міськрайонного суду про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на неправомірність судових рішень, як підставу для відшкодування за рахунок держави моральної (немайнової) шкоди, а вказані вимогине можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України у відкритті провадження повинно бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 15, 122 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Печерського районного суду міста Києва, Світловодського міськрайонного суду про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: