УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 12 лютого 2014 року їй надійшла відповідь державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2, про те, що батьком позивачки - ОСОБА_7 09 серпня 2013 року складений заповіт, посвідчений заступником головного лікаря з медичної частини Комунального закладу «Кіровоградська лікарня швидкої медичної допомоги» ОСОБА_6, яким ОСОБА_7 зробив розпорядження на користь ОСОБА_5

Вважала, що ОСОБА_7 не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними у момент складання розпорядження на випадок своєї смерті, заповіт складений та посвідчений з порушеннями, з тексту заповіту не зрозуміло чи заповідано все спадкове майно, чи тільки земельна ділянка і яка саме. Крім цього посвідчувальний напис на заповіті, разом з підписом особи, яка його посвідчила, містить підпис головного лікаря Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ОСОБА_8, що діючим законодавством не передбачено. Крім того, недійсність заповіту підтверджена нотаріусом.

Просила визнати заповіт недійсним.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 09 серпня 2013 року ОСОБА_7 склав заповіт, який посвідчено заступником головного лікаря з медичної частини Комунального закладу «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ОСОБА_6, відповідно до якого ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробив розпорядження щодо земельної ділянки, яка йому належала, та заповів її ОСОБА_5, яка проживала разом з ОСОБА_7 (а. с. 9, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер (а. с. 5, т. 1).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 липня 2013 року ОСОБА_7 належала земельна ділянка площею 6,1179 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новоолександрівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, під № 111 (а. с. 11, т. 1).

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до висновку № 227 проведеної 21 квітня 2015 року експертизи надати категоричну відповідь про наявність чи відсутність психічних розладів у ОСОБА_7 та встановити його психічний стан не видалося можливим.

Під час розгляду справи апеляційним судом задоволено клопотання представника позивача та призначено повторну посмертну комісійну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам судово-психіатричній комісії Київського міського центру судово-психіатричної експертизи. Експерти дійшли одностайного висновку, що на момент укладання заповіту ОСОБА_7 виявляв ознаки астенічного синдрому соматогенного ґенезу і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, що свідчить про те, що ОСОБА_7 склав заповіт з власної волі.

Суди обґрунтовано відмовили у позові, оскільки заповіт складений за особистим волевиявленням ОСОБА_7, належних доказів в силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, що при його оформленні та посвідченні порушено вимоги ст. 1252 ЦК України та ст. 40 Закону України «Про нотаріат» не надано, а виявлені порушення процедури посвідчення та реєстрації заповіту не тінять його недійсність.

Доводам позивачки про порушення судом першої інстанції процесуального права при вирішенні питання про призначення повторної комісійної судово-психіатричної експертизи судом апеляційної інстанції надана відповідна правова оцінка.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. Маляренко А.В.