АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4063/16 Справа № 205/6607/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М. за участю секретаря - Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який було уточнено 24.11.2015 року /а. с. 2-5, 43-44 /.

В обґрунтування своїх позовних вимог банк посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 09156-003/06Рвід 30.01.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 40500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних, який було надано на строк з 30.01.2006 року по 30.01.2026 року / а. с.17-22 /.

Зобовязання за кредитним договором було забезпечено договором поруки № 09156-003/06Р, укладеним 30.01.2006 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» таОСОБА_2 / а. с.24-25 /.

Відповідач ОСОБА_3 порушив умови укладеного договору, в звязку з чим станом на 29.05.2015 року виникла заборгованість в сумі 87113,19 доларів США,де: 34584 долари США - заборгованості за кредитом; 24507,33 долари США - заборгованість по процентам; 220074,37 грн. (що складає 10455,72 долари США за курсом долара станом на 29.05.20115 року) пеня за кредитом; 369736.10 грн. (що складає 17566,14 доларів США за курсом долара станом на 29.05.20115 року) - пеня за процентами.

У звязку з цими обставинами позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 87113,19 доларів США і судові витрати по справі в розмірі 3654 грн. / а. с. 2-5, 43-44 /.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено частково.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 09156-003/06Рвід 30.01.2006 року в сумі 55820,16 доларів США, де: заборгованість за кредитом 34584 долари США; заборгованість по процентам 13674,13 доларів США; пеня за кредитом 55159,85 грн. (що за курсом НБУ станом на 29.05.2015 року становить 2620,42 доларів США); пеня за процентами 104020,90 грн. (що за курсом НБУ станом на 29.05.2015 року становить 4941,61 долар США).

Також, суд стягнув з відповідачів на користь банку в рівних частках судовий збір в розмірі 3654 грн. / а. с. 71-74 /.

З рішенням суду не погодилась відповідачка ОСОБА_2 та звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині стягнення з неї (як з поручителя) заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове, яким відмовити банку в його позовних вимогах до неї ОСОБА_2, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, відповідачка вважає, що суд безпідставно не застосував ст. 559 ЦК України, щодо припинення відносно неї договору поруки / а. с. 78-79 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову банку в його позовних вимогах в повному обсязі, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» підлягають частковому задоволенню, оскільки боржник не виконав умови кредитного договору, але в силу ст. 258 ЦК України слід застосувати позовну давність в один рік до вимог про стягнення пені.

Однак, з такими висновками суду погодитися неможна, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи, умовам спірного кредитного договору та вимогам чинного матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 30.01.2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Правекс-Банк» було укладено кредитний договір № 09156-003/06Р, згідно якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 40500 доларів США (на споживчі цілі) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних, який було надано на строк з 30.01.2006 року по 30.01.2026 року / а. с.17-22 /.

Зобовязання за кредитним договором було забезпечено договором поруки № 09156-003/06Р, укладеним 30.01.2006 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» таОСОБА_2, яка взяла на себе солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором № 09156-003/06Р від 30.01.2006 року / а. с. 24-25 /.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 4.4. кредитного договору від 30.01.2006 року № 09156-003/06Р - сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника.

Згідно пункту 1.2. договору - кредит надається позичальникові терміном з 30.01.2006 року по 30.01.2026 року зі сплатою 13 % річних.

За умовами договору, зокрема п. 4.1, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом рівними частками в сумі 169 доларів США щомісяця, до 10 числа слідуючого місяця, а відповідно до п. 4. 2 кредитного договору проценти за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами на протязі календарного місяця) в строк до 10 числа місяця, слідуючого за місяцем нарахування процентів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема розрахунків, що надані суду позивачем, остання оплата відповідачем по спірному кредитному договору була проведена 11.03.2011 року / а. с. 9 /. Однак, не зважаючи на цю обставину, банк лише 04.08.2015 року направив відповідачам вимоги про дострокове здійснення внесків за кредитним договором / а. с. 26-29 /, а позов до суду подав - 02.09.2015 року / а. с. 2-5 /.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скоротечна або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, а відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною першою статті 259 ЦК України закріплено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшене за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі.

Разом з тим, згідно ч. ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 в своїх заперечення на позовну заяву, поданих до суду першої інстанції 15.02.2016 року, просив суд застосувати позовну давність, як до основного боргу по кредиту, так і до вимог про стягнення пені за кредитом та відсоткам / а. с. 63-64 /.

Таким чином, ураховуючи строк дії кредитного договору, положення п. 4.4 спірного кредитного договору, дату останнього внесення відповідачами грошових коштів на погашення кредиту (11.03.2011 року), дату звернення до суду з позовом (02.09.2015 року), а також фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до всиновку, що строк позовної давності в даному випадку закінчився.

Позовна давність, щодо кредиту та процентів, повернення яких визначено періодичними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу (позиція Верховного Суду України, висловлена в справі № 6-20цс14, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України).

За даними розрахунку заборгованості та поясненнями ОСОБА_3 погашення заборгованості останній раз було в березні 2011 року, тобто 11.03.2011 року / а. с. 9 /, отже до 10 квітня 2011 року (що встановлено вище вказаними умовами спірного кредитного договору) ОСОБА_3 черговий щомісячний платіж не здійснив, тому початком перебігу позовної давності є 11 квітня 2011 року.

Таким чином, до моменту направлення банком вимоги відповідачам (04.08.2015 року а. с. 26-29) та звернення до суду з позовом (02.09.2015 року а. с. 2-5) строк позовної давності сплив, що не прийняв до уваги суд першої інстанції ухвалюючи 15.02.2016 року рішення по справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з відмовою банку в його позовних вимогах в повному обсязі згідно ч. ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, тобто, в силу ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд виходить за межі доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Рішення Ленінськогорайонного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року скасувати.

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «Правекс-Банк» в його позовних вимогах до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: