Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

27 вересня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси, в складі

головуючого-судді Демчика Р.В.,

при секретарі Слабко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в. м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені,-

встановив:

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені.

До початку розгляду справи по суті, ОСОБА_1, в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 звернулася в суд з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів шляхом визнання договору про надання споживчого кредиту №0 від 17 березня 2008 року недійсним та зобовязання вчинити певні дії та заявила клопотання про його обєднання з первісним позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з ч.1 ст. 123 ЦПК України, відповідач має право предявити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст. 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин.

В зустрічній позовній заяві відповідач просить суд визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №0 від 17 березня 2008 року та додаткову угоду №1 від 30 січня 2009 року, укладені між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

При цьому представник відповідачки вказує на те, що відповідачка звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено перелік пільг щодо сплати судового збору, яким звільнення особи від обов'язку сплати судового збору при подачі позову щодо захисту прав споживачів не передбачено. В той же час відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач звільнений від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням його прав.

Рішенням Конституційного Суду України від 3 жовтня 1997 р. № 4-зп роз'яснено, що «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Таким чином, пріоритетними за часом прийняття по відношенню до положень Закону України «Про захист прав споживачів» є положення Закону України «Про судовий збір», оскільки раніш встановлена пільга для споживачів щодо сплати судового збору Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року пільга була скасована.

Окрім того, законодавчі акти, які містять спеціальні норми, мають пріоритет у застосуванні щодо інших законодавчих актів України. Закон України «Про судовий збір» є спеціальним щодо вирішення питання про справляння судового збору та звільнення від його сплати, відтак має пріоритетне положення над положеннями інших законів.

Окрім того, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, пунктом 31 передбачено, що у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору.

При вирішення питання про прийняття зустрічного позову суд враховує що відповідно до ст. 124 ЦПК України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил, предявлення позову, повинна відповідати вимогам статей 119 і 120 ЦПК України. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першої цієї статті, застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною пятою статті 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина пята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що зустрічна позовна заява не відповідає ч.5 ст. 119 ЦПК України, оскільки до зустрічної позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року передбачено, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року, зі змінами та доповненнями, встановлено розміри ставок судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, який справляється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

У звязку з цим відповідачці необхідно сплатити судовий збір та надати до суду оригінал документа, який свідчить про сплату судового збору.

Відповідно до ч.2 ст. 124 ЦПК України до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 121 цього Кодексу

Відповідно до ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.119,120 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

Керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів шляхом визнання договору про надання споживчого кредиту №0 від 17 березня 2008 року недійсним та зобовязання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 можливість протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви сплатити судовий збір та надати до суду оригінал документа, який свідчить про сплату судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_4