АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5573/16 Справа № 183/5589/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м. Дніпро

25 липня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Деркач Н.М., Козлова С.П.

при секретарі: Гулієву М.І.о.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року позивач з вернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

Просила- встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 19 жовтня 2007 року по 21 січня 2011 року;

визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 автомобіль CHEVROLET AVEO (хечбек), сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008;

залишити в особистій приватній власності ОСОБА_2 автомобіль CHEVROLET AVEO (хечбек), сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля CHEVROLET AVEO (хечбек), сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, у розмірі 51663 грн.

Вимоги обґрунтовано тим, що познайомившись з відповідачем у лютому 2002 року за пропозицією відповідача позивач почала проживати з ним спільною сімєю в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1, оскільки сторони мали почуття одне до одного, бажали створити сімю, мати спільний бюджет, вести разом господарство, жити разом, народжувати і виховувати спільних дітей.

Під час проживання однією сімєю без укладення шлюбу, 07 грудня 2010 року у сторін народилась донька - ОСОБА_5. За час спільного життя сторони постійно проживали разом, як чоловік та дружина, як одна сімя, разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом орендували житло для спільного проживання однією родиною. Для облаштування спільного житла та ведення спільного господарства мати відповідача - ОСОБА_6 подарувала сторонам, як подружжю, телевізор, холодильник, гроші на придбання компютерної техніки приблизно 4000 грн., офісне крісло та письмовий стіл, допомагала у веденні спільного господарства, відвідувала їх на дні народження, свята та в інший вільний час.

Під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, починаючи з лютого 2002 року в сторін склалися усталені сімейні відносини, притаманні подружжю. Починаючи з 15 січня 2002 року і по день розгляду справи позивач працює у КЗ «Спеціалізована середня загальноосвітня школа № 126 з поглибленим вивченням французької мови» Дніпропетровської міськради заступником директора з навчально-виховної роботи та вчителем французької мови. Середньомісячний дохід позивача складав у період з 2008 по 2013 роки приблизно 3500 грн. Додатково після основної роботи в школі, позивач проводила платні уроки з викладання французької мови, що приносило додатковий заробіток. Сім`я існувала на кошти, які заробляла в основному позивач, оскільки відповідач з 2008 року по 2013 рік фактично не мав доходу. Так, з жовтня 2008 по жовтень 2013 року відповідач ніде не працював. За 2008 рік дохід відповідача складав близько 560 грн. в місяць, з 2009 року по жовтень 2013 року - дохід відсутній.

Проживаючи спільно сімєю та піклуючись про відповідача, позивач кожного ранку залишала йому гроші на харчування та проїзд, оскільки відповідач часто користувався таксі, купувала продукти харчування, готувала їжу, займалась домашнім господарством і в той період коли відповідач не працював. Вони створили місце в шухляді письмового столу, де зберігались гроші та цінні речі родини, якими обидва користувались в інтересах сімї. Відповідач з жовтня 2008 року не мав роботи, намагався її знайти, вдома здійснював дрібні ремонтні роботи сантехніки, електрики та ін., за проханням позивача допомагав по домашньому господарству, нетривалий час допомагав по догляду за дитиною.

Сторони орендували квартиру, а коли позивач завагітніла і необхідно було народжувати дитину в пологовому будинку Дніпропетровської області, співробітниця позивача допомогла позивачу та відповідачу з житлом та реєстрацією в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, де сторони разом зареєстровані 02 грудня 2010 року. Бабуся відповідача давала відповідачу гроші для придбання обручок. 21 січня 2011 року сторони зареєстрували шлюб. Реєстрація шлюбу проведена Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 01. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року, укладений шлюб між сторонами розірвано.

Під час спільного проживання відповідачем на спільні кошти придбане спільне майно, а саме автомобіль CHEVROLET AVEO (хечбек), сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2008. Автомобіль сторони придбали в кредит згідно кредитного Договору № 1435-016/ФК-08 від 06 серпня 2008 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» - в подальшому АТ «Дельта-Банк» та ОСОБА_2

Кредитний Договір на придбання автомобіля був оформлений на відповідача у звязку з тим, що на момент покупки транспортного засобу відповідач був зареєстрований в Дніпропетровській області і проживали сторони фактично також в Дніпропетровській області, а позивач була зареєстрована в Донецькій області. Право на керування автомобілем та водійське посвідчення мав відповідач. Рішення про придбання автомобіля прийняте сторонами спільно, однак до банку зверталася особисто позивач з метою дізнатися умови кредитування.

Оскільки на початку серпня 2008 року позивач заощадила досить велику суму відпускних - близько 8000 грн., сторони вирішила укласти кредитний договір, одразу ж зробивши перший внесок. В подальшому, після придбання автомобіля, сторони користувалися транспортним засобом для інтересів сімї, їздили на відпочинок, відповідач їздив на роботу, їздили за покупками та ремонтували автомобіль за рахунок сімейних коштів.

Всі кредитні платежі щомісячно сплачувала особисто позивач, оскільки у відповідача на час дії кредитного договору не було доходу. Вартість спірного автомобіля з урахуванням сплачених відсотків за користування кредитними коштами складає на час звернення до суду 103 327 грн. (72100грн. (вартість автомобіля) + 31227грн. (відсотки за користування кредитом).

Станом на дату звернення з позовом сторони проживають окремо, у відповідача є інша родина та син. Спільним автомобілем користується відповідач, який не бажає в добровільному порядку розділити його та виплатити позивачу 1/2 вартості автомобіля.

Відповідач позов визнав частково. Визнав факт спільного проживання . Не визнав факту ведення сім`єю спільного бюджету. Пояснив, що оплата за кредитом здійснювалась особисто. Не погодився сплачувати відповідачу компенсацію вартості автомобіля.

Рішенням суду І інстанції позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 19 жовтня 2007 року до 21 січня 2011 року.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 транспортний засіб автомобіль CHEVROLET AVEO (хечбек), сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, кузов L1SF48YE9B262616, двигун F15S32597601.

Проведено розподіл спільного сумісного майна ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину автомобіля CHEVROLET AVEO (хечбек), сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, кузов KL1SF48YE9B262616, двигун F15S32597601.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля CHEVROLET AVEO (хечбек), сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, кузов KL1SF48YE9B262616, двигун F15S32597601.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 882 (вісімсот вісімдесят дві) гривні 03 копійки.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У запереченні на апеляційну скаргу, позивач просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду І інстанції - без змін.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд вважав встановленим проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 19 жовтня 2007 року по 21 січня 2011 року.

В рішенні суд зазначив, що сторони на момент придбання автомашини в серпні 2008 року проживали однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, доходи, отримані сторонами, витрачалися в інтересах сім`ї, в тому числі і позивачем на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором, на підставі чого суд зробив висновок, що спірна автомашина придбана в наслідок спільної праці сторін.

При цьому суд послався на часткове визнання позову відповідачем та зазначив , що у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Матеріалами справи підтверджено, сторонами визнано, що спірне майно придбане в кредит на підставі договору кредиту із ТОВ «Укрпромбанк» № 1435-016/ФК-08 /а.с.119/.

Суд допитав свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, та надав оцінку письмовим доказам стосовно доходів кожної із сторін, кредитному договору.

В скарзі апелянт посилається на те, що до 19 жовтня 2007 року він знаходився в зареестованомо шлюбі з ОСОБА_9, який розірвано 18 жовтня 2007 року- актовий запис № 501 від 18 жовтня 2007 року Жовтневого відділу РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції( а.с.17).Придбаний 01 серпня 2008 року транспортний засіб, який є предметом спору- автомобіль CHEVROLET AVEO (хечбек), сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, кузов KL1SF48YE9B262616, двигун F15S32597601 /а.с.119/ не є сумісною власністю, а належить йому особисто.

За положеннями чч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Як слідує із матеріалів справи відповідач до 19 жовтня 2007 року, знаходився в іншому шлюбі.

Позивач, як на підставу заявленого позову, посилалась на ст. 74 СК України щодо придбання спірного майна в серпні 2008 року, просила про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах з 19 жовтня 2007 року по 21 січня 2011 року. Зазначала , що 21 січня 2011 року їх шлюб був зареєстрованим, а в червні 2015 року розірваний судом.

Відповідно до п.5 ст.256 ЦПК України, суд встановлює факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно зі ст.74 СК, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

За ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини та самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними( ч.1 ст.70 СК України).

Обєкт права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними( ч.1, 2 ст.71 Сімейного кодексу України).

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

За ст. 392 ЦК України - власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя набуте, зокрема, за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

На підставі наданих сторонами доказів суд дійшов правильного висновку, що спірна машина придбана в фактичному шлюбі сторін, посилання відповідача на те, що транспортний засіб придбано лише за його кошти спростовується доказами, наданими позивачем, тому встановив факт спільного проживання та визнання майна спільною сумісною власністю, визнав ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишив майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до вимог ст.ст 69, 70, 71 СК України та п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відповідач відмовився від попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Виключне право оцінки доказів належить суду першої інстанції, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.212 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги відповідача фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією. З вказаних підстав не підлягають задоволенню і доводи стосовно оцінки автомашини, оскільки суд відмовив в задоволенні позову про стягненні з відповідача компенсації на користь позивача.

При розгляді спору, суд І інстанції в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сто- рін, перевірив доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: ОСОБА_10

ОСОБА_11

.