Справа № 570/5456/16-ц
Номер провадження 6/570/71/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) подання державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби про визначення частки майна в натурі боржника ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

з метою належного виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 135 489 грн. 40 коп., державний виконавець 28 листопада 2016 року звернувся із поданням в порядку ст.379 ЦПК України про визначення в натурі частки майна боржника.

Всіх учасників цивільного процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду клопотання, але до суду вони не з»явилися, що не є перешкодою для розгляду даного питання у їх відсутність, оскільки їх явка не є обовязковою, тому суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд даного питання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши надані докази, прийшов до таких висновків.

Як стверджує державний виконавець, у відділі державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції перебуває на виконанні виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №570/3315/15-к, виданого 04 листопада 2015 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 135 489 грн. 40 коп.

Боржник добровільно рішення не виконує у встановлений державним виконавцем строк, під час перевірки майнового стану боржника іншого майна, яке б належало йому на праві приватної власності, не виявлено.

Державний виконавець встановив, що боржнику належить 1/4 земельної ділянки кадастровий № :06:000:0018 в с.Бармаки Рівненського району Рівненської області на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-713 від 26 вересня 2015 року, виданого Рівненською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є заходи, передбачені рішенням.

Порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями глави 9 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до п.6 ст.48 Закону стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. Якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Не заперечуючи, що ОСОБА_1не виконані зобовязання по виконавчому документу, та через невизначення частки майна в натурі виконання судового рішення неможливо, що державний виконавець трактував як підставу для задоволення клопотання, суд вважає, що такий його висновок не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до положень ч.1 ст.355, ч.1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст.ст.364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст.183 ЦК України.

При розгляді подання державного виконавця в порядку ст.379 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно та має розглядатися за позовом кредитора до співвласника майна (ст.ст.356-367 ЦК України), а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.

За таких умов суд, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки у правовстановлюючих документах чітко вказано, що боржник є співвласником земельної ділянки в порядку спільної часткової власності.

З огляду на викладене, керуючись ч.1 ст.379 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

відмовити у поданні державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби про визначення частки майна в натурі боржника ОСОБА_1

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Кушнір Н.В.