Провадження №4-с/485/8/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Кішковської З.А.,

секретар судового засідання Забаровська С.А.,

за участі заявниці ОСОБА_1,

начальника ВДВС Снігурівського РУЮ ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного управління юстиції,

Встановив:

29 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного управління юстиції, здійснені в процесі примусового виконання рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2004 року по цивільній справі за позовом прокурора Снігурівського району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, щодо накладення арешту на банківський рахунок у відділенні ПАТ "Державний ощадний банк України" та просила постановити про зняття арешту.

У судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримала.

Начальник ВДВС Снігурівського РУЮ ОСОБА_2 заявлені вимоги не визнав. У судовому засіданні пояснив, що накладення арешту на розрахункові рахунки боржниці здійснювались у відповідності до чинного законодавства та дії були законними, оскільки боржниця аліменти взагалі не сплачувала.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та державного виконавця, перевіривши матеріали справи та виконавчого провадження, оцінивши надані докази, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановою від 14 лютого 2006 року державним виконавцем Відділу ДВС Снігурівського РУЮ було відкрито виконавче провадження з виконання рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь дитячих установ аліментів на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку.

Постановою від 14 березня 2012 року державний виконавець Бусахін О.С. наклав арешт на кошти боржниці, які обліковуються на рахунках ТВБВ №10014/094 філії "Державний ощадний банк України". На виконання вимоги державного виконавця арешт накладено на поточний рахунок -13027/097, відкритий на ім"я ОСОБА_1 Рахунок у філії "Державний ощадний банк України" на ім"я ОСОБА_1 відкритий 18 лютого 2011 року, що підтверджується фотокопією ощадної книжки.

Дії державного виконавця відповідали вимогам ст.27 та Глави 4 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року за №606-ХІУ у чинній редакції, якими визначаються заходи примусового виконання рішень та загальний порядок звернення стягнення на майно боржника.

Однак, як встановлено при розгляді скарги, на картковий рахунок заявниці у установі банку перераховуються соціальна допомога по безробіттю. Про таке свідчить запис у трудовій книжці на ім"я скаржниці про початок виплати допомоги по безробіттю з 18 лютого 2016 року і згідно ч.3 ст.22 Закону України "Про ЗДССВБ".

В силу ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року за №606-ХІУ у чинній редакції, розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Положення цієї статті застосовуються також у разі звернення стягнення на належні боржникові стипендію та інші доходи.

Таким чином, накладення арешту на весь розмір соціальної виплати, яка зараховується на банківський рахунок без врахування вищевказаних вимог чинного законодавства, не є правомірним.

Суд ухвалює про задоволення скарги частково, оскільки накладення арешту на банківський рахунок вчинено у межах повноважень державного виконавця щодо заходів примусового виконання рішень і знайшов підтвердження факт направлення скаржниці копії ухвали про накладення арешту на банківський рахунок, що підтверджується копією супровідного листа з вих.№4724/03-24/3 від 14.03.2012 року.

В порядку ст.385 ЦПК України суд поновлює строк для подання скарги, визнаючи його пропущеним з поважних причин, оскільки, як ствердила заявниця, про накладення арешту на зарплатний рахунок їй стало у березні 2016 року, тоді як у матеріалах виконавчого провадження відсутні підтверджуючі документи про дату вручення постанови державного виконавця після її винесення. Крім того, кошти від Снігурівського РЦЗ на банківський рахунок надійшли лише після 18 лютого 2016 року.

Керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного управління юстиції задовольнити частково.

Зняти арешт з поточного рахунку - 13027/097 ТВБВ №10014/094 філії "Державний ОщадБанк України", відкритого на ім"я ОСОБА_1.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів після її оголошення на імя апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Суддя