АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/8617/15-ц Головуючий суддя І інстанції Корекян Н. Р.
Провадження № 22-ц/790/450/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

суддів - Бровченка І.О., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - Перша Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією родиною, визнання спільним майном, набутим під час сумісного проживання, про виключення майна зі складу спадщини та визнання права власності на ? частину майна, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що в період з вересня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона проживала разом з ОСОБА_4 однією сім'єю, без реєстрації шлюбу. У жовтні 1998 року, за грошові кошти, які належали їй та ОСОБА_4 для сумісного проживання, ними була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_1, де в договорі купівлі-продажу квартири від 30.10.1998 року, власником було зазначено ОСОБА_4 Увесь час проживання в зазначеній квартирі, вона мешкала однією сім'єю разом з ОСОБА_4, була пов'язана з ним спільним побутом, здійснювали разом ремонт оселі, оплачували комунальні та інші платежі, придбали меблі. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка була придбана ОСОБА_4 під час проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 Оскільки, дітьми ОСОБА_4 - ОСОБА_1 та ОСОБА_3, були подані заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, вважала, що її право власності щодо набутого під час спільного проживання майна, порушено. Зазначила, що порушення права власності позивача полягає в тому, що ? частина спірної квартири АДРЕСА_2 належить безпосередньо їй, та має бути виключена зі складу спадщини після смерті ОСОБА_4, а спадщина повинна складатися з ? частини зазначеної квартири.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_2; визнано спільним сумісним майном, яке набуте під час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2; виключено зі складу спадщини після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ? частину квартири АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстрованої в реєстрі за №6-3588; визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати.

Зазначила, що висновок суду про задоволення позову ОСОБА_2 ґрунтується тільки на показаннях свідків, які є знайомими або родичами позивача, а тому до них слід ставитися критично, а інших об'єктивних доказів, які б підтверджували факт придбання спірної квартири за спільні кошти, позивачем надано не було. Крім того, вважала, що судом першої інстанції при винесенні рішення, були невірно застосовані норми матеріального права, а саме не враховано факт того, що інститут проживання однією сім'єю без шлюбу ( як підстава виникнення права спільної сумісної власності відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу України), з'явився у законодавстві України після набуття чинності Сімейним Кодексом України 01.01.2004 року.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу від 30.10.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №6-3588, зареєстрованим в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за №В-5538, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 (а.с. 19-21).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №41332344 від 27.08.2015 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 55-56).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 74 Сімейного Кодексу України і позивач надала суду належні та допустимі докази, які свідчать про факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 без реєстрації з вересня 1998 року до моменту придбання спірної квартири 30.10.1998 року, а тому квартира АДРЕСА_2 має бути визнана спільним сумісним майном, набутим під час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Але з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з наступних підстав.

Судом встановлено , що спірні правовідносини виникли між сторонами до набрання чинності Сімейного Кодексу України 01 січня 2004 року. Судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги про визнання факту проживання позивача ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією сім'єю без шлюбу,оскільки до відносин, які виникли до 01 січня 2004 року, застосовуються положення Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України), яким не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підстави для визнання набутого майна спільною сумісною власністю.

А тому підстави для задоволення позовних вимог та встановлення факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу відсутні.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (в редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 ст. 17 Закону України «Про власність», відповідних норм ЦК УРСР та з урахуванням пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про власність» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності якщо майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї, а також, інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Отже ,набуте під час спільного проживання особам які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою , є об'єктом їхньої спільної сумісної власності , якщо : 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб,як сім'ї;2)інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справах № 6-135цс13 від 25.12.2013 року та № 6-66цс13 від 18.09.2013 року.

Враховуючи той факт , що позивач ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_4 до придбання спірної квартири протягом нетривалого часу - одного місяця : сторони познайомились у вересні 1998 року , а квартира придбана ОСОБА_4 у жовтні 1998 року , то підстав вважати , що спірна квартира придбана внаслідок їх спільної праці немає.

Що стосується посилання позивача на те , що квартира придбана за спільні кошти, то матеріали справи не містять доказів цього твердження.

Судова колегія критично відноситься до пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те , що квартира придбана за сумісні кошти , оскільки ОСОБА_5 є донькою позивача , а ОСОБА_6 - братом, а тому є зацікавленими особами.

Крім того , посилання ОСОБА_6 на те , що ним передані 530 доларів США за продаж батьківського будинку позивачу , які були передані для придбання спірної квартири не ґрунтуються на доказах.

Так на а.с.17 міститься ксерокопія розписки ОСОБА_2 про отримання вищевказаних грошей від свого брата ОСОБА_6. , але ці кошти були передані 24.08.1998 року , тобто ще до знайомства ОСОБА_2 з ОСОБА_3 і доказів того , що у жовтні 1998 року ці кошти пішли на придбання спірної квартири матеріали справи не містять. В даній розписці позивач вказала , що вона отримала гроші за 1/3 частину батьківського будинку (будинку матері), матір вона залишає проживати з собою та забов'язується кормити та доглядати за нею. Тобто дані кошти позивач фактично забов'язувалась використати на догляд своєї матері.

Враховуючи вищевказане , судова колегія вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог щодо визнання спільним майном квартири АДРЕСА_1

Оскільки позовні вимоги щодо виключення із складу спадщини та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вищевказаної квартири є похідними вимогами від вимоги про визнання квартири спільним майном , то судова колегія вважає необхідним в цієї частині рішення суду скасувати , відмовити у задоволенні вищевказаних позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні , на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а стому судова колегія вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 550,00 грн. документально підтвердженого (а.с.98) судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» (в редакції 1991 року), п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім"ю України», ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - Перша Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією родиною, визнання спільним майном, набутим під час сумісного проживання, виключення майна зі складу спадщини та визнання права власності на ? частину майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 т 550,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -