АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2147/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/910/16 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Рожук О.О.

з участю сторін - ОСОБА_1, - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної ради, Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання Тернопільської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Тернопільської обласної ради, Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання Тернопільської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що розпорядженням голови Тернопільської обласної ради від 19 квітня 2013 року вона була призначена на посаду виконуючої обов'язки Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання Тернопільської обласної ради з 22 квітня 2013 року.

Згідно роз'яснень Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС "Про порядок оплати тимчасового заступництва" від 29.12.65р №30/39 призначення на вакантну посаду не допускається. Працівник, якого приймають на посаду, затверджену вищим органом управління, не може вважатися виконуючи обов'язки більше ніж два місяці.

У зв'язку з цим, вважала, що перебуває на посаді Генерального директора Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання Тернопільської обласної ради.

Наказом Генерального директора Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання Тернопільської обласної ради звільнена з займаної посади з 18 лютого 2016 року по п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Звільнення вважає незаконним, оскільки працювала на посаді Генерального директора Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання Тернопільської обласної ради і строк дії трудового договору на дату прийняття рішення про звільнення не закінчився. Крім того, на день видачі наказу про звільнення, вона перебувала на лікарняному.

Просила поновити на посаді Генерального директора Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання та стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 18 лютого 2016 року по дату поневолення її на посаді генерального директора.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01 червня 2016 року вирішено:

"В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільської обласної ради, Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання Тернопільської обласної ради про поновлення на роботі на посаді генерального директора Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання Тернопільської обласної ради, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 2948,82 гривень - відмовити".

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 червня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки фактичним обставинам справи, прийшов до помилкового висновку про те, що вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах на умовах строкового трудового договору, і вирішив спір з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Встановлено, що розпорядженням заступника голови Тернопільської обласної ради від 19 квітня 2013 року №53 звільнено ОСОБА_4 з 19 квітня 2013 року з посади генерального директора Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання Тернопільської обласної ради та призначено ОСОБА_1 виконоючою обов'язки на посаді генерального директора Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання до остаточного вирішення кадрового питання.

Наказом генерального директора Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання від 18 лютого 2016 року №17-к ОСОБА_1 звільнено від виконання обов'язків на посаді генерального директора Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання з 18 лютого 2016 року згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України.

З даного наказу вбачається, що підставою для звільнення було рішення сесії Тернопільської обласної ради від 10 лютого 2016 року №69 "Про призначення Марків Наталії Василівни на посаду генерального директора Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання та увільнення ОСОБА_1 від виконання обов'язків на посаді Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання Тернопільської обласної ради".

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивачки відбулось з дотриманням норм трудового законодавства і є законним.

Згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 працювала у відповідача згідно розпорядження заступника голови Тернопільської обласної ради від 19 квітня 2013 року №53 виконоючою обов'язки на посаді генерального директора Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання до остаточного вирішення кадрового питання, тобто, на умовах строкового трудового договору.

Цей висновок відповідає вимогам Закону та обставинам справи.

Згідно із ч. 2 ст. 23 КЗпП України, строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 ГК України у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Частиною 3 ст. 21 КЗпП України передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Контракт із ОСОБА_1, як з генеральним директором Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання Тернопільської обласної ради, не укладався.

При цьому суд першої інстанції дав належну оцінку контракту від 01 грудня 2015 року про призначення ОСОБА_1 на посаду генерального директора Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання Тернопільської обласної ради терміном з 01.12.2015 року до 01.12.2017 року, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що його укладено без дотримання положень статей 43, 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Порядку вирішення питання про призначення на посади та звільнення з посад, укладання контрактів з керівниками підприємств, установ, організацій спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Тернопільської області», затверджене рішенням Тернопільської обласної ради від 21.08.2014 року (, у зв'язку з чим є підстави вважати його неукладеним.

З оглянутого в суді першої інстанції оригіналу контракту від 01.12.2015 року про призначення ОСОБА_1 на посаду генерального директора Тернопільського обласного виробничо-торгового аптечного об'єднання Тернопільської обласної ради терміном з 01.12.2015 року до 01.12.2017 року, встановлено, що при його укладенні та підписанні не були дотримані пункти 2.1, 2.5, 2.7 Порядку вирішення питання про призначення на посади та звільнення з посад, укладання контрактів з керівниками підприємств, установ, організацій спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Тернопільської області, оскільки у ньому відсутні записи про наявність будь - яких рішень Тернопільської обласної ради про призначення позивачки на посаду генерального директора, відсутні істотні узгоджені умови праці щодо розміру зарплати (оклад, доплати, надбавки), тривалості відпустки, розміру одноразової допомоги при виході на пенсію. (на паперовому носії у відповідних графах проставлені прочерки).

Примірник контракту не завізовано заступником голови Тернопільської обласної ради, управлінням у справах майна власності територіальних громад області та природних ресурсів виконавчого апарату Тернопільської обласної ради та примірник контракту відсутній в управлінні у справах майна власності територіальних громад області та природних ресурсів виконавчого апарату Тернопільської обласної ради.

Також суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи ОСОБА_1 про незаконність її звільнення з роботи в період тимчасової непрацездатності, зіславшись на правовий висновок Верховного Суду України, висловлений в постанові від 02 квітня 2014 у справі, згідно якого заборона звільнення з роботи працівника в період його тимчасової непрацездатності встановлена лише у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України (п.4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України).

Встановивши, що позивачка була звільнена за п. 2 ч. 1 ст 36 КЗпП України, суд прийшов до вірного висновку про відсутність заборони на її звільнення в період перебування її на лікарняному.

Отже, звільнення позивачки з 18 лютого 2016 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України, є правомірним.

Суд першої інстанції в повному обсязі дослідив докази у справі, дав їм вірну правову оцінку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: