РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12986/15-ц

пр. № 2/759/533/16

14 січня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючої судді : Т.О. Величко

при секретарі: А.В. Самайда

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд ,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір № BLaЖГА00025547 від 07.04.2011 року, згідно якого Банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 8000,00 грн. терміном до 07.04.2014 року, з встановленою процентною ставкою 15% річних та щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту. Позивач вказував, що позивач зі свого боку виконав свої зобов»язання в повному обсязі. Позивач вказував, що відповідач ухиляється від виконання умов договору, зобов»язання за договором не виконує, у зв»язку із чим станом на 13.08.2015 року розмір заборгованості становить 24 208,95 грн, що складається із: прострочена до повернення сума кредиту-3330,55 грн; прострочені проценти за користування кредитом - 675,79 грн; прострочена комісія за управління кредитом -1629,94 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 18 572,67 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту 0.00 грн. А тому просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з»явився подав заяву про розгляд справи за його відсутності проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував,підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі ( а.с.39,45).

У судове засідання відповідач, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 в судове засідання не з»явилась, уповноваженого представника не направила, не просила розглядати справу за її відсутності, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає , що позов підлягає задоволенню частково виходячи із наступного.

Судом встановлено, між ПАТ «Всеукраїнський Акціонернрй Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір № BLaЖГА00025547 від 07.04.2011 року, згідно якого Банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 8000,00 грн. терміном до 07.04.2014 року, з встановленою процентною ставкою 15% річних та щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту ( а.с.5-17).

Судом встановлено, що відповідач виконувала умови Кредитний договір № BLaЖГА00025547 від 07.04.2011 року, частково до липня 2014 року, що підтверджено Розрахунком заборгованості з пропущенням строків внесення періодичних платежів( а.с.4)

Судом встановлено, що згідно заявлених позовних вимог станом на 13.08.2015 року розмір заборгованості становить 24 208,95 грн, що складається із: прострочена до повернення сума кредиту-3330,55 грн; прострочені проценти за користування кредитом - 675,79 грн; прострочена комісія за управління кредитом -1629,94 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 18 572,67 грн5 штраф за несвоєчасне погашення кредиту 0.00 грн.

Судом встановлено, що позивач не надав суду Виписку з особового рахунку № НОМЕР_1, з метою дослідження руху коштів по рахунку. Також розрахунок заборгованості ( а.с.4) не містить номеру рахунку позивача на якому акумулювались внесенні кошти для погашення кредитної заборгованості по Кредитний договір № BLaЖГА00025547 від 07.04.2011 року.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що позивальник виконувала належним чином умови договору до 08.03.2013 року, а в подальшому припинив оплату чергових платежів, і що кредитор звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом у серпні 2015 року, надавши розрахунок заборгованості станом на 13.08.2015 року.

Оскільки умовами кредитного договору (пункт 7.1) установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Судом встановлено, що згідно п.2.4;2.4.2.-2.5.1 плата за користування кредитом : проценти за користування кредитними коштами сплачуються у валюті Кредтиу, виходячи із фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування, із розрахунку: рік рівний 36- днями, місяць рівний 30 днями та сплачуються Позичальником в порядку передбаченому п.2.5 Загальної частини Договору 07 числа кожного місяця починаючи з 07.03.2013 року., проценти та комісія за управління кредитом позивач повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у «Графіку» погашення заборгованості визначеному у Додатку №1 до Кредитного договору. При прострочені повернення Кредиту проценти за користування простроченими до повернення сумами коштів нараховуються у порядку, визначеному п.2.4.1 Загальної частини Договору, а тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови кредитного договору та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як вбачається із розрахунку заборгованості ( а.с.4 гр.10)відповідач виконувала умови Кредитного договору № BLaЖГА00025547 від 07.04.2011 року, частково до липня 2014 року, з пропущенням строків внесення періодичних платежів, а тому позивачем не надано доказів з якого часу позивачем розраховано строк позовної давності, з урахуванням моменту настання строку погашення чергового платежу, оскілки заборгованість стягується станом на 13.08.2015 року.

Так, пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Як вбачається із Розрахунку заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 18 572,67 грн., яка по перше значно перевищую суму основної заборгованості, а також відсутні відомості з якого часу нарахована пеня та коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Така сама правова позиція міститься в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року (справа № 6-160цс14).

З огляду на подані докази позивачем, суд дійшов висновку,що позов не доведено та задоволенню не підлягає.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 6,11,14,15,16,265,266,258, 525,526,610,611,629 ЦК України, ст.ст. 10,11, 57-60, 88, 208-210, 212-218, 224,228,294, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № BLaЖГА00025547 від 07.04.2011 року, - відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з часу отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів для позивача з часу проголошення,для відповідача після залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: Т.О. Величко