ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4000/15-ц
провадження № 2/753/339/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретарів Стрільчук Н.О., Гаврилюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сербіна», 3 особи - ОСОБА_3, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України - Управління виконавчої дирекції Фонду у м. Києві про стягнення суми, визнання наказів незаконними та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 25.02.2015 року звернулась до суду з позовом до ТОВ «Сербіна», 3 особи - ОСОБА_3, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України - Управління виконавчої дирекції Фонду у м. Києві про стягнення суми, визнання наказів незаконними та відшкодування моральної шкоди.

Позивачка ОСОБА_2 зазначала, що вона працювала прасувальницею в пральні-хімчистці ТОВ «Сербіна» з 12.05.2008 року до 08.09.2009 року - за адресою м. Київ, вул. А.Тарасової, 5; в січні 2009 року керівництво ТОВ «Сербіна» запропонувало їй написати нову заяву про прийняття її на роботу (в разі відмови погрожували звільненням), позивачка таку заяву написала; 03.03.2009 року за місцем роботи позивачки сталася аварія - розрив труби високого тиску пари, внаслідок чого позивачка отримала тяжкі опіки 15% тулуба, лівого передпліччя і спини.

Оскільки керівництво ТОВ «Сербіна» намагалися приховати нещасний випадок на виробництві, тому чоловік позивачки доставляв її в Опіковий центр самостійно.

Перебуваючи в шоковому стані, наступного дня на вимогу завідувача відділенням лікарні вона написала заяву про те, що опіки вона отримала не на виробництві, у зв»язку з чим повідомлення до правоохоронних органів по факту її госпіталізації не направлялось.

Виконуючий на той час обов»язків директора ТОВ «Сербіна» ОСОБА_4 неодноразово відвідував позивачку в лікарні та намагався схилити її не повідомляти про нещасний випадок на виробництві, пропонував написати заяву про звільнення з роботи.

Після виписки з лікарні позивачка працювати не могла - із-за незадовільного стану здоров»я, тому змушена була написати заяву про звільнення з роботи після відпустки з 08.09.2009 року, але підприємство з того часу припинило будь-яке спілкування з нею, наказу про надання відпустки їй не надали; листки непрацездатності, які вона здала до дирекції, оплачено не було, чим відповідачем було грубо порушено вимоги Закону України «Про охорону праці».

По факту отримання травми (опіків) від 03.03.2009 року судово-медичною експертизою було встановлено, що позивачкою отримані тілесні ушкодження середньої тяжкості; висновком МСЕК від 25.05.2011 року визнано втрату позивачкою 15% праціздатності довічно.

Оскільки фактично позивачка поступила на роботу до ТОВ «Сербіна» 12.05.2008 року, однак у трудовій книжці та інших документах вказана дата 02.01.2009 року, таким чином

зменшений трудовий стаж позивачки на вісім місяців; при цьому, позивачці невідомо про розмір її заробітної плати з травня 2008 року, оскільки у відомостях про виплату заробітної плати вона не розписувалась, а гроші (заробітну плату) вона отримувала «в конвертах» - не менше як 2000,00 грн. на місяць.

Акт розслідування нещасного випадку, що стався 03.03.2009 року, був складений тільки 26.10.2009 року, з цим актом позивачка була ознайомлена лише 11.11.2009 року.

Крім того, позивачка зазначала, що в ході прокурорської перевірки, проведеної за заявою позивачки, було встановлено, що на робочому місці була відсутня інструкція з охорони праці, відсутні свідоцтва про проведення інструктажу; Державною інспекцією промислової безпеки і охорони праці в вересні 2009 року встановлені грубі численні порушення закону «Про охорону праці», у зв»язку з чим на директора ТОВ «Сербіна» ОСОБА_3 і заступника директора ОСОБА_4 було накладено штрафи.

В зв»язку з незаконними діями керівництва Товариства та лікарів Опікового Центру клінічної лікарні №2 - листки непрацездатності з 04.03.2009 року по 16.06.2009 року позивачці не видавались; в подальшому позивачці було видано 5 листків непрацездатності: з 16.06.2009 р. по 01.07.2009 р., з 03.07.2009 р. по 11.08.2009 р., з 12.08.2009 р. по 21.08.2009 р., з 30.09.2009 р. по 19.10.2009 р., з 29.09.2010 р. по 05.11.2010 року; за весь період хвороби та лікування грошова компенсація позивачці не виплачувалась.

Крім постійного амбулаторного лікування позивачка потребує щорічного санаторно-курортного лікування, що є неможливим за браком коштів; розмір відшкодування за завдану позивачці моральну шкоду вона оцінює у грошовій сумі 600 000,00 грн.

Крім того, при звільненні позивачки з роботи - відповідачем не було зроблено остаточного розрахунку; у квітні 2010 року у зв»язку з отриманою травмою та втратою 15% працездатності позивачці було призначено одноразову допомогу в сумі 10371,75 грн. та щомісячну грошову допомогу в розмірі 103,72 грн.

Позивачкою понесені додаткові витрати на санаторно-курортне лікування в сумі 3888,00 грн.; вартість одноразових лікувальних процедур та придбаних ліків становить 6775,00 грн.

Оскільки відповідачем на неодноразові звернення позивачки відповідні нарахування та виплати не здійснені по теперішній час, тому позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким: «1) стягнути з ТОВ «Сербіна» на користь Позивачки - кошти за неоплачену відпустку, оплату за листками непрацездатності, за час хвороби та за час, коли з вини керівників Товариства лікарняні листки незаконно не видавалися; 10663,00 грн. за санаторно-курортне лікування, придбання медикаментів і інших медичних послуг - з урахуванням коефіцієнту інфляції на дату постановлення рішення, а також відшкодувати моральну шкоду в сумі 600000,00 грн.; 2) визнати наказ від 08.09.2009 року №4-09.К про звільнення ОСОБА_2 (позивачки) за власним бажанням незаконним; 3) зобов»язати керівництво ТОВ «Сербіна» внести в трудову книжку запис про дійсну дату прийняття позивачки на роботу з 12.05.2008 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві; представник відповідача ТОВ «Сербіна» та 3 особа ОСОБА_3 - директор Товариства - в судове засідання не з»явились повторно; про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких заяв-клопотань від них не надходило.

Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та матеріали приєднаної справи №2-5891/12, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

згідно записів у трудовій книжці працювала прасувальницею в пральні-хімчистці ТОВ «Сербіна» (відповідача) - з 02.01.2009 року (наказ №02/1-01.09-к від 02.01.2009 року) до 08.09.2009 року - була звільнена з роботи наказом №4-09.09к від 08.09.2009 року на підставі заяви від 25.08.2009 року, за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (а.с.9, 46, 210-216).

Згідно витягу з ЄДРПОУ - ТОВ «Сербіна» (код 32307950) як юридична особа зареєстроване 03.02.2003 року, місцезнаходження - м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 7, керівником юридичної особи є ОСОБА_3 (3 особа) - а.с.50-51, 63-65.

ОСОБА_2 (позивачка) згідно акту №1 про нещасний випадок пов»язаний з виробництвом від 26.10.2009 року форми Н-1 - 03.03.2009 року приблизно о 23.00 год. при виконанні нею трудових обов»язків по вул. Алли Тарасової, 5 в м. Києві (хімчистка-пральня) отримала виробничу травму - опіки тулубу парою (дія підвищеної температури); причини нещасного випадку - незадовільний технічний стан засобів виробництва (а.с.196-199); такі ж саме обставини зафіксовані актом форми Н-5 розслідування нещасного випадку від 26.10.2009 року (а.с.200-203, 204).

У зв»язку з отриманою травмою позивачка ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 04.03.2009 року, в подальшому проходила амбулаторне лікування та періодично - в умовах стаціонару (а.с.30-39), що підтверджується наданими копіями листків непрацездатності, виписками з історії хвороби на ім»я позивачки (а.с.30-39).

Згідно наданої довідки МСЕК серії КА-3 №000906 від 19.04.2011 року позивачці ОСОБА_2 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 15% - довічно (без встановлення групи інвалідності), також визначено потребу у додаткових видах допомоги - стаціонарне, медикаментозне лікування, тощо (а.с.17-19, 177); первісний огляд проводився 06.04.2010 року, що є датою початку відповідних виплат 3-ою особою.

Як вбачається з матеріалів Управління виконавчої дирекції Фонду у м. Києві (3 особа) - а.с.163-216, позивачка ОСОБА_2 не перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дарницькому районі м. Києва та пенсії відповідно не отримує (а.с.165); 18.05.2010 року відповідачем було надіслано повідомлення про наслідки нещасного випадку від 03.03.2009 року відносно позивачки ОСОБА_2 на адресу 3-ої особи (а.с.205); згідно довідки-розрахунку середньомісячна заробітна плата для проведення виплат позивачці визначена у розмірі 691,45 грн. (а.с.207).

Позивачка ОСОБА_2 взята на облік як потерпіла на виробництві та проведено реєстрацію страхового випадку Управлінням ВД ФССНВ у м. Києві (3 особа) з 06.04.2010 року (дата початку виплат), номер справи 1278 (а.с.190) - відповідно до положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування».

Згідно постанови від 10.06.2010 року Управління ВД ФССНВ у м. Києві потерпілій ОСОБА_2 (позивачці) було призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 10371,75 грн. (а.с.189); постановою від 26.01.2015 року встановлено проведення щомісячних страхових виплат позивачці, починаючи з 01.03.2014 року - безстроково, у розмірі на дату розрахунку 166,64 грн. - відповідно до ст.42 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування» (а.с.164).

Ствердження позивачки ОСОБА_2 про те, що вона за станом здоров»я внаслідок виробничої травми потребує санаторно-курортного лікування, підтверджуються відповідними консультативними висновками (а.с.122-124).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не заперечуються сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, листа прокуратури Шевченківського району м. Києва від 30.07.2015 року, кримінальну справу №49-3038 за фактом порушення вимог законодавства про охорону праці службовими особами та працівниками ТОВ «Сербіна» 26.06.2012 року направлено до Шевченківського РУ ГУ МВС України у м. Києві (а.с.105, 152); кінцеві результати досудового розслідування не встановлено.

Згідно ст.173 КЗпП України - шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, пов»язаним з виконанням трудових обов»язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобов»язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам не рідше двох разів на місяць.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Будь-яких пояснень та заперечень відповідачем та 3-ою особою судові не надано.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 понесені останньою витрати на санаторно-курортне лікування - згідно квитанцій від 22.05.2009 року №3719 на суму 2916,00 грн. та від 02.06.2009 року №4000 на суму 972,00 грн., а всього підлягає стягненню (2916,00 + 972,00) = 3888,00 грн.; також підлягають стягненню понесені позивачкою витрати на лікування та придбання ліків згідно наданих квитанції, чеків (а.с.55-62, 117) у загальному розмірі (15,18 + 15,28 + 15,46 + 6,91 + 83,60 + 26,68 + 273,30 + 56,88 + 94,74 + 36,09 + 100,00 + 24,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 24,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 48,00 + 48,00 + 100,00 + 100,00 + 48,00 + 12,00 + 12,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 110,40 + 100,00 + 110,40 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 110,40 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 110,40 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 100,00 + 8,50 + 100,00 + 11,50 + 8,50 + 8,50 + 118,29 + 13,10 + 211,00) = 4550,71 грн.

Виходячи із встановленого розміру середньомісячного заробітку ОСОБА_2, який дорівнює 691,45 грн. (середньоденний заробіток 32,92 грн.), за період з 03.03.2009 року по 08.09.2009 року (день звільнення) - за 6 місяців та 5 днів, суд визначає до стягнення суму (691,45 х 6 + 32,92 х 5) = 4313,30 грн.

Всього підлягає стягненню з ТОВ «Сербіна» на користь ОСОБА_2 - (3888,00 + 4550,71 + 4313,30) = 12752,01 грн.

За встановлених обставин, суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди в межах заявлених позивачкою вимог, та з урахуванням характеру та обсягу заподіяних позивачці моральних і фізичних страждань, обставин справи, вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Сербіна» на користь ОСОБА_2 в порядку відшкодування моральної шкоди - 100 000 грн. 00 коп.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині - визнання наказу про звільнення №4-09.09к від 08.09.2009 року незаконним; про зобов»язання ТОВ «Сербіна» внести в трудову книжку позивачки запис про прийняття на роботу з 12.05.2008 року, решти вимог позивачки, з урахуванням, у тому числі, показань свідка ОСОБА_4, задоволенню не підлягають, як такі, що не доведені в судовому засіданні достатніми та належними доказами.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача ТОВ «Сербіна» також підлягають стягненню судові витрати на користь держави у розмірі (1378,00 + 1378,00) = 2756 грн. 00 коп.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218, 224-228 ЦПК України, на підставі ст.ст.23, 1195 ЦК України, ст.115, 173, 237-1 Кодексу законів про працю України, ст.24 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сербіна» (код - 32307950) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) 12752 грн. 01 коп. та 100000 грн. 00 коп. - в порядку відшкодування моральної шкоди, а всього - 112752 (сто дванадцять тисяч сімсот п»ятдесят дві) грн. 01 коп.; в решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сербіна» (код - 32307950) на користь держави судовий збір у розмірі 2756 (дві тисячі сімсот п»ятдесят шість) грн. 00 коп.

За письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.

За загальним правилом, а також у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення або з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Парамонов М.Л.