АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 серпня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданої через представника ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення та звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення та звернення стягнення на предмет іпотеки.

У лютому 2016 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року задоволено частково заяву «ВіЕс Банк» про вжиття заходів забезпечення позову.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_2, подала через свого представника ОСОБА_4 апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову, оскільки така постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Справа № 761/30455/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10196/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Зокрема зазначила, що вона законно придбала спірну квартиру у ОСОБА_6, яка належала їй на підставі договору дарування від 9 жовтня 2015 року. На момент купівлі квартири були відсутні обтяження на даний об'єкт нерухомого майна, що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витягами із реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Вважає, що суд порушив її права як власника майна не залучивши її до участі у розгляді заяви про забезпечення позову, що позбавило її можливості захистити свої права.

В судове засідання ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, у зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ПАТ «ВіЕс Банк» - ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони відчуження чи обтяження шляхом укладення будь-яких договорів на відчуження, передання в іпотеку, заставу чи інший спосіб квартири, суд виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з даним висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як убачається з матеріалів справи позивач ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Таким чином обраний позивачем вид забезпечення позову пов'язаний із змістом пред'явлених позовних вимог, а також впливає на невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом її права як власника майна та незалучення її в якості учасника судового розгляду не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки ОСОБА_2 як особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування ( ч.4 ст.154 ЦПК України).

Крім того, доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем і будь-яких перешкод для укладення договору купівлі-продажу не існувало, не заслуговують на увагу при перевірці законності постановленої ухвали при вирішенні питання про забезпечення позову, оскільки ці обставини підлягають перевірці під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, оскільки предметом спору є квартира АДРЕСА_1 - відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відповідність обраного виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, поданої через представника ОСОБА_4, - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: