АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4315/164 Головуючий 1 інст. - Сілантьєва Е.С.
Справа № 645/1224/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі: головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М.,

- Шаповал Н.М.,

секретаря - Брулєвич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Фрунзенського районного суду мХаркова від 26 травня 2016 року про надання сторонам строку для примирення до 24 листопада 2016 року і зупинення у зв'язку з цим провадження, вважаючи її прийнятою з порушенням норм процесуального права, передбачених ст..ст.191, 202, 204 ЦПК України, та норм матеріального права, а саме : ст..ст.111, 116 СК України.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 вказує, що суд вирішив питання про призначення строку для примирення і зупинення провадження по справі без з'ясування його думки, без з'ясування важливих обставин справи, порушивши його право на укладення нового шлюбу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість оскарженого позивачем судового рішення в межах доводів апеляційної та вимог, розглянутих в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Постановляючи 26.05.2016 року ухвалу про надання сторонам строку для примирення і зупинення провадження, суд першої інстанції виходив з того, що сторони мають неповнолітню дитину, що відповідач проти розлучення заперечувала, просила надати максимально допустимий за законом строк для примирення з метою збереження сім'ї.

Колегія суддів погоджується з таким вирішенням спірного питання, вважаючи постановлену з цього приводу ухвалу законною і обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги такими, що не відповідають дійсності і не свідчать про наявність передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали.

Статтею 111 СК України, на яку обґрунтовано посилався суд і про яку вказував в апеляційній скарзі ОСОБА_3, передбачено, що суд має вживати заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 5 ст.191 ЦПК України також передбачено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Отже питання про надання сторонам строку у шість місяців для примирення і зупинення у зв'язку з цим провадження у справі суд вирішив у відповідності із нормами процесуального і матеріального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд, при вирішення клопотання відповідача про надання строку для примирення, начебто, не зясував думку позивача з цього приводу, не відповідає дійсності, оскільки і в журналі судового засідання і електронному носії (ком пакт- диску) звукозапису перебігу судового засідання зафіксовано, що перш ніж видалитися до нарадчої кімнати для вирішення клопотання відповідача, головуючий суду першої інстанції у відповідності до вимог ст.. 168 ЦПК України з'ясував думку позивача з цього приводу. При цьому позивач ОСОБА_3 своє заперечення проти надання строку на примирення обґрунтував лише посиланням на те, що надання строку для примирення затягує вирішення справи. Жодних інших обґрунтованих доводів, які б свідчили про безпідставність надання сторонам строку на примирення, або про існування обставин, які б свідчили про невідповідність вжитих для примирення заходів моральним засадам суспільства позивач ОСОБА_3 суду не надав.

Долучені до апеляційної скарги довідки не свідчать про обґрунтованість викладених в апеляційній скарзі доводів позивача, оскільки ним не доведено поважності причин неподання їх до суду першої інстанції.

Згідно ч.2 ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує нові докази лише у тому випадку, коли їх неподання суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Разом з тим, відхилення апеляційної скарги і залишення без змін ухвали суду першої інстанції від 26 травня 2016 року не позбавляє позивача права звертатися до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скорочення наданого для примирення строку з обґрунтуванням поважності вирішення такого питання та надання відповідних доказів на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст..ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.І ст.312, ст..ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя - П.В. Кісь

Судді: О.М. Хорошевський

Н.М. Шаповал