Провадження №2/761/651/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

при секретарі Сівоха І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» Оберемка Романа Анатолійовича до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за участю третіх осіб: товариства з обмеженою відповідальністю «СС-БЮРО», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_5 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, звернення стягнення на предмет іпотеки та передачу його в управління, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» Оберемка Романа Анатолійовича (далі по тексту - позивач) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач-1, ОСОБА_3), за участю третьої особи: товариства з обмеженою відповідальністю «СС-БЮРО» (далі по тексту - третя особа-1) про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, звернення стягнення на предмет іпотеки та передачу його в управління.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.08.2013 року між ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» та ТОВ «СС-БЮРО» було укладено Кредитний договір № 738-220813, до якого в подальшому укладались додаткові угоди. Згідно умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з графіком погашення з загальним лімітом 45000000,00 гривень з процентною ставкою 25 % із строком повернення до 31.03.2015 року.

Згідно із п. 4.3.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом, а також усі штрафні санкції та відшкодувати Банку збитки у разі їх виникнення відповідно до умов Договору та чинного законодавства.

Згідно із и. 6.2. Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, сплати процентів Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Зобов'язання за Кредитним договором щодо повного та своєчасного повернення кредиту та сплати процентів Позичальником не виконуються. За таких обставин, загальна заборгованість Позичальника за Кредитним договором склала 56315651,51 гривень, в тому числі заборгованість по кредиту - 43106500,00 гривень, заборгованість по процентам станом на 14.04.2015 року 9862857,88 гривень, пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 28.08.2014 року по 13.04.2015 року - 1973546,95 гривень, пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з01.07.2014 року по 14.04.2015 року - 1372746,68 гривень.

27.09.2013 року Банк та ОСОБА_3 (Іпотекодавсць) уклали Договір іпотеки № 1212-270931/І, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим № 2246, який забезпечував вимоги Банку, що випливають з Кредитного договору.

Відповідно до пункту 1.3 Договору іпотеки предметом іпотеки є квартири АДРЕСА_1

Відповідно до пунктів 3.1.2 Договору іпотеки в разі невиконання або часткового невиконання забезпечених за ним зобов'язань Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до умов Договору іпотеки та чинного законодавства, та за рахунок вирученої від реалізації Предмету іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу.

20.03.2014 року Банк та Іпотекодавець уклали договір про розірвання Договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., згідно умов якого Договір іпотеки розривався, зобов'язання сторін за Договором іпотеки припинялись.

Позивач вважав, що укладаючи договір про розірвання Договору іпотеки, Банк безоплатно відмовився від власних майнових вимог до Відповідача, прийняв на себе зобов'язання звільнити Предмет іпотеки від обтяження забороною на відчуження та іпотекою без сплати Іпотекодавцем та без покладення на останнього обов'язку щодо сплати суми заборгованості за Кредитним договором, що був забезпечений Договором іпотеки.

На виконання своїх повноважень, передбачених ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку видано Наказ № 67 від 09.04.2015 року, яким визнано нікчемним договір про розірвання Договору іпотеки.

10.04.2015 року позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про нікчемність договору про розірвання Договору іпотеки з пропозицією погасити заборгованість за Кредитним договором, що забезпечувався Договором іпотеки.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 215 та 216 ЦК України, зазначав, що нікчемність правочину дозволяє заінтересованій особі без судового вирішення спору відмовитися від виконання правочину та звернутися до суду з позовом про примусове вживання правових наслідків нікчемності правочину від іншої сторони (відповідача) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

З урахуванням наведеного та зважаючи на вимоги Закону України «Про іпотеку» позивач просив суд звернути стягнення на квартири АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки № 1212-270931/І від 27.09.2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» та ОСОБА_3, в рахунок задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» за Кредитним договором №738-220813 від 22.08.2013 року в сумі 56315651,51 грн.

Окрім того, позивач просив встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження за початковою ціною згідно оцінки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності.

В процесі розгляду справи на підставі ст.ст. 33, 35 ЦПК України судом, за клопотанням сторін, було залучено до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_4 та в якості третіх осіб Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ОСОБА_5.

26.01.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог та просив суд звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки № 1212-270931/І від 27.09.2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» та ОСОБА_3, в рахунок задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» за Кредитним договором №738-220813 від 22.08.2013 року в сумі 56315651,51 грн.; встановити спосіб реалізації предмету іпотеки за Договором іпотеки № 1212-270931/І від 27.09.2013р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» та ОСОБА_3, а саме: квартир АДРЕСА_1, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження за початковою ціною згідно оцінки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності; передати в управління Публічному акціонерному товариству «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» квартири АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки № 1212-270931/І від 27.09.2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» та ОСОБА_3; зобов'язати ОСОБА_4 передати Публічному акціонерному товариству «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» оригінали правовстановлюючих документів та технічну документацію (технічний паспорт) на квартири АДРЕСА_1, ключі до квартир АДРЕСА_1 та пульти, коди доступу до систем охоронної і а пожежної сигналізації зазначених квартир; надати Публічному акціонерному товариству «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» право на отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно, та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідок) необхідних для управління, укладення договорів найму, оренди, суборенди щодо квартир АДРЕСА_1; надати право Публічному акціонерному товариству «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» здійснювати дії, пов'язані з управлінням, здійснювати спільне управління з будь- якими особами, передавати в наступне управління, змінювати, розривати, укладати правочини, договори, угоди оренди, суборенди, найму, піднайму, користування на квартири АДРЕСА_1; надати Публічному акціонерному товариству «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» право на отримання всіх орендних, суборендних, будь-яких інших платежів за користування квартирами АДРЕСА_1; надати право Публічному акціонерному товариству «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» здійснювати дії, пов'язані з управлінням квартирами АДРЕСА_1, а саме змінювати, розривати, укладати правочини, договори, угоди про надання послуг прибирання, про надання послуг з електропостачання, про надання послуг з водопостачання холодної та гарячої води, про надання послуг телефонного зв'язку, про надання послуг з теплопостачання, про надання послуг з газопостачання, послуг пов'язаних з утриманням та обслуговуванням нерухомого майна, про надання послуг охоронної, пожежної сигналізації; надати право Публічному акціонерному товариству «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» користування послугами охорони, змінювати, розривати, укладати договори охорони для здійснення охорони квартир АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд про його задоволення з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та письмових пояснень по справі.

В судовому засіданні представник відповідача-1 ОСОБА_3 позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених в запереченнях на позовну заяву. При цьому зазначав, що на момент укладення договору про розірвання договору іпотеки ч. 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» мала іншу редакцію і не передбачала в якості нікчемності правочину таку підставу як відмова банку від власних майнових вимог. Крім цього, зауважував, що договір іпотеки не є майновою вимогою, а лише забезпечує майнові вимоги банку, які базуються на кредитному договорі. Крім того, позивачем не доведено, що на момент укладення договору про припинення договору іпотеки в позичальника існувала прострочена заборгованість, в зв'язку із чим в банку могли настати майнові вимоги до іпотекодавця. Також посилався на те, що ст. 17 Закону України «Про іпотеку» містить не вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для припинення іпотеки, а п. 6.2 договору іпотеки була передбачена можливість розірвання договору за згодою сторін, що посвідчується нотаріально.

Відповідач-2 ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Представники третіх осіб ТОВ «СС-БЮРО», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.08.2013 року між ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» (за договором - Банк) та ТОВ «СС-БЮРО» (за договором - Позичальник) було укладено Кредитний договір № 738-220813, відповідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з графіком погашення з загальним лімітом 45000000,00 гривень з процентною ставкою 25 % річних із строком повернення до 21.08.2014 року (а.с. 12-15).

В подальшому, до Кредитного договору укладались договори про внесення змін (а.с. 16,17).

Договором про внесення змін до кредитного договору № 738-220813 від 14.03.2014 року, серед іншого, пункт 1.2. Кредитного договору було змінено та передбачено строк надання кредиту до 31.03.2015 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із п. 4.3.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом, а також усі штрафні санкції та відшкодувати Банку збитки у разі їх виникнення відповідно до умов Договору та чинного законодавства.

Згідно із и. 6.2. Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, сплати процентів Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості по Кредитному договору станом 14.04.2015 року, заборгованість третьої особи-1 склала 56315651,51 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 року у справі № 910/7624/15-г стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СС-Бюро» на користь Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» заборгованість по кредиту у розмірі 43 106 500 (сорок три мільйони сто шість тисяч п'ятсот) грн 00 коп., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 10 748 607 (десять мільйонів сімсот сорок вісім тисяч шістсот сім) грн 88 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 4 382 486 (чотири мільйони триста вісімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят шість) грн 95 коп. та пеню за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у розмірі 1 923 985 (один мільйон дев'ятсот двадцять три тисячі дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн 86 коп.

В забезпечення вимог Банку за Кредитним договором, 27.09.2013 року між ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» (за договором - Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (за договором - Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки № 1212-270913/І, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим № 1887 (а.с. 22-25).

Відповідно до пункту 1.3 Договору іпотеки предметом іпотеки є квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до пунктів 3.1.2 Договору іпотеки в разі невиконання або часткового невиконання забезпечених за ним зобов'язань Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до умов Договору іпотеки та чинного законодавства, та за рахунок вирученої від реалізації Предмету іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу.

Пунктом 6.2. договору іпотеки, право іпотеки, та відповідно і цей договір, припиняє чинність, зокрема у разі розірвання цього договору за згодою сторін, яка посвідчується нотаріально.

20.03.2014 року Банк та відповідач-1 уклали договір про розірвання Договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., згідно умов якого сторони домовились розірвати Договір іпотеки № 1203-0908/І (а.с. 23).

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно із договором іпотеки від 05.12.2014 року, укладеним між ОСОБА_5 (за договором - Іпотекодавець) та ОСОБА_4 (за договором - Іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки, згідно з яким даний договір іпотеки забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з договору позики від 05.12.2014 року. Предметом іпотеки за даним договором є квартири АДРЕСА_1 (а.с. 169-170).

Водночас судом встановлено, що наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» № 67 від 09.04.2015 РОКУ, на підставі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визнано нікчемним договір про розірвання Договору іпотеки, укладеного 20.03.2014 року між АТ «ЄВРОГАЗБАНК» та ОСОБА_3 (а.с. 27).

Приписами ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

В обґрунтування нікчемності договору про розірвання договору іпотеки від 20.03.2014 року, позивач посилався на п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якої правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Разом з тим, на час укладення договору про розірвання договору іпотеки від 25.02.2014 року Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» діяв в редакції від 16.05.2013 року.

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) унормовано, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв:

1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій;

2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов;

3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів;

4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку;

5) договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку;

6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком.

Договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними. Уповноважена особа Фонду зобов'язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Таким чином, на час укладення договору про розірвання договору іпотеки від 20.03.2014 року, діяла інша редакція ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка не передбачала визнання такого договору нікчемним в силу вимог закону, як передбачено означеною статтею в редакції закону, на яку посилається позивач при зверненні з даним позовом.

Окрім того, згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором, вбачається, що станом на дату укладення спірного договору від 20.03.2014 року, у третьої особи-1 була відсутня прострочена заборгованість за кредитним договором.

Тобто, станом на дату укладення між сторонами спірного договору від 20.03.2014 року про розірвання Договору іпотеки у банку за іпотечним договором існувало лише право, а тому Банк, укладаючи спірний договір не міг відмовитися від власних майнових вимог.

Станом на 20.03.2014 року ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» не заявляло претензій до третьої особи-1 з приводу порушення останньою основного зобов`язання і не ставило питань щодо задоволення своїх майнових вимог по погашенню кредиту та процентів по ньому за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі шляхом подання до суду відповідної позовної заяви.

Тому, при укладенні спірного від 20.03.2014 року про розірвання Договору іпотеки не могло мати місце здійснення відмови позивача від власних майнових вимог, оскільки неможливо відмовитись від того чого не існує.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що на момент укладення договору від 20.03.2014 року у позивача не існувало майнових вимог до відповідача по іпотечному договору.

Принагідно також зазначити, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2016 року у справі № 826/25721/15 визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича № 67 від 09.04.2015 «Щодо визнання нікчемними правочину».

При цьому, адміністративним судом встановлено, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем з перевищенням власної компетенції, оскільки станом на 09.04.2015 у ПАТ «Єврогазбанк» вже не діяла тимчасова адміністрація, тоді як проводилася ліквідаційна процедура, проведення якої врегульовано розділом VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, в даному випадку, позивач за даним позовом не мав повноважень на видання наказу, адже право на перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, може бути реалізовано Уповноваженою особою виключно в період дії тимчасової адміністрації, про що чітко зазначено в ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Проте, наказ № 67 від 09.04.2015 року прийнятий в період ліквідації банку, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Згідно з положеннями ст. 10 ЦПК України позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Таким чином, під час розгляду даної справи не було встановлено обставин, передбачених законом для визнання договору про розірвання Договору іпотеки від 20.03.2014 року нікчемним, а тому станом на час розгляду справи, договір іпотеки № 1212-270913/І від 27.09.2013 року, яким забезпечувалось виконання умов Кредитного договору № 738-220813 від 22.08.2013 року, є розірваним, а тому правовідносини за ним припинились.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для визнання правочину - договору про розірвання Договору іпотеки від 20.03.2014 року нікчемним, то у задоволенні позовних вимог щодо застосування наслідків нікчемного правочину про звернення стягнення на предмет іпотеки та інших похідних вимог, слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом із тим, така позовна вимога про застосування наслідків недійсності правочину також позивачем не ставиться.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Окрім того, до аналогічних висновків у подібних правовідносинах також прийшов Вищий господарський суд України під час розгляду справ №№ 916/1244/15-г від 16.12.2015 року, 916/1226/15-г від 23.12.2015 року.

Керуючись ст. 129 Конституції України ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» Оберемка Романа Анатолійовича до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за участю третіх осіб: товариства з обмеженою відповідальністю «СС-БЮРО», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_5 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, звернення стягнення на предмет іпотеки та передачу його в управління - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК