Справа № 370/2022/15-ц Головуючий у І інстанції Мазки Н.Б.
Провадження № 22-ц/780/4920/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 23.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Бишів-сервісцентр», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ЛюдмилиАндріївни, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення кредитної заборгованості щодо кредитних зобовязань та забезпечувальних зобовязань, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ПАТ «ПроКредит Банк» звернулося з позовом до Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Бишів-сервісцентр», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення кредитної заборгованості щодо кредитних зобовязань та забезпечувальних зобовязань.

В обґрунтування позову вказувало, що між АТ «ПроКседит Банк» та СОК «Бишів-сервісцентр» укладена рамкова угода №Р/Л/106.588 від 01.03.2013 року, відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування СОК «Бишів-сервісцентр».

Між АТ «ПроКседит Банк» та СОК «Бишів-сервісцентр» укладений договір про надання траншу №106.43347/FW106.588 від 01.03.2013 року (кредитний договір 1), згідно якого останньому наданий кредит в сумі 318100 UAH; процентна ставка 26.50% річних; строк 25 місяців.

У СОК «Бишів-сервісцентр» утворився борг за кредитним договором 1, який дорівнює: капітал 113 979,06 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 15 359,67 грн.; пеня 5 540,37 грн.; всього 134 879,10 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань СОК «Бишів-сервісцентр» за кредитним договором 1 із АТ «ПроКредит Банк» укладені наступні договори поруки: поручитель ОСОБА_5 - договір поруки №285805 - ДП1 від 01.03.2013 року; поручитель ОСОБА_6 - договір поруки №285810 - ДП1 від 01.03.2013 року; поручитель ОСОБА_9 - договір поруки №285815 - ДП1 від 01.03.2013 року; поручитель ОСОБА_7 - договір поруки №285818 - ДП1 від 01.03.2013 року; поручитель ОСОБА_8 - договір поруки №285821 - ДП1 від 01.03.2013 року.

Крім того, між АТ «ПроКредит Банк» та СОК «Бишів-сервісцентр» укладений договір про надання траншу №115.43843/Р/Л/106.588 від 30.05.2013 року (кредитний договір 2), згідно якого СОК «Бишів-сервісцентр» наданий кредит на наступних умовах: сума кредиту 700 000 грн.; процентна ставка 21,72% річних; строк 22 місяців.

У СОК «Бишів-сервісцентр» утворився борг за кредитним договором 2, який дорівнює: капітал 617 788,61 грн.; проценти 50 925,05 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 50 672,04 грн.; пеня 36 439,98 грн.; всього 755 825,68 грн.

В забезпечення виконання зобовязання СОК «Бишів-сервісцентр» за кредитним договором 2 із АТ «ПроКредит Банк» укладені наступні договори поруки: поручитель ОСОБА_5 договір поруки №285805 - ДП1від 01.03.2013 року; поручитель ОСОБА_6 договір поруки №285810 - ДП1 від 01.03.2013 року; поручитель ОСОБА_9 договір поруки №285815 - ДП1 від 01.03.2013 року; поручитель ОСОБА_7 договір поруки №285818 - ДП1 від 01.03.2013 року; поручитель ОСОБА_8 договір поруки №285821 - ДП1 від 01.03.2013 року.

Відповідно до умов кредитних договорів (п.2.1. та п.9.2.2.) СОК «Бишів-сервісцентр», як позивальник зобовязався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені цим договором платежі у порядку, визначеному кредитними договорами.

Відповідач СОК «Бишів-сервісцентр» порушив умови кредитних договорів та вимоги законодавства, не забезпечив своєчасне погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого у нього утворилась кредитна заборгованість.

Відповідачем СОК «Бишів-сервісцентр» 03 грудня 2014 року отримана вимога про повне дострокове погашення кредиту, яка останнім не виконана.

Умовами кредитних договорів (п.8.4) передбачено, що позичальник зобовязаний достроково погасити кредит протягом пяти банківських днів з дня відправлення вимоги.

Проте, відповідач СОК «Бишів-сервісцентр» не виконав вимогу і взяті на себе зобовязання, кредит залишається непогашеним.

Виходячи з наведеного позивач просив:

стягнути з СОК «Бишів-сервісцентр» заборгованість за договором про надання траншу №106.43347/FW106.588 від 01.03.2013 року, а саме: капітал 113979,06 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 15359,67 грн.; пеня 5540,37 грн.; всього 134879,10 гривень;

стягнути з поручителя ОСОБА_5, як солідарного боржника разом із позичальником СОК «Бишів-сервісцентр» заборгованість за договором про надання траншу №106.43347/FW106.588 від 01.03.2013 року, а саме: капітал 113979,06 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 15359,67 грн.; пеня 5540,37 грн.; всього 134879,10 грн.;

стягнути з поручителя ОСОБА_6, як солідарного боржника разом із позичальником СОК «Бишів-сервісцентр» заборгованість за договором про надання траншу №106.43347/FW106.588 від 01.03.2013 року, а саме: капітал 113979,06 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 15359,67 грн.; пеня 5540,37 грн.; всього 134879,10 грн.;

стягнути на з поручителя ОСОБА_9, як солідарного боржника разом із позичальником СОК «Бишів-сервісцентр» заборгованість за договором про надання траншу №106.43347/FW106.588 від 01.03.2013 року, а саме: капітал 113979,06 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 15359,67 грн.; пеня 5540,37 грн.; всього 134879,10 грн.;

стягнути з поручителя ОСОБА_7, як солідарного боржника разом із позичальником СОК «Бишів-сервісцентр» заборгованість за договором про надання траншу №106.43347/FW106.588 від 01.03.2013 року, а саме: капітал 113979,06 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 15359,67 грн.; пеня 5540,37 грн.; всього 134879,10 грн.;

стягнути з поручителя ОСОБА_8, як солідарного боржника разом із позичальником СОК «Бишів-сервісцентр» заборгованість за договором про надання траншу №106.43347/FW106.588 від 01.03.2013 року, а саме: капітал 113979,06 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 15359,67 грн.; пеня 5540,37 грн.; всього 134879,10 грн.

Стягнути з позичальника СОК «Бишів-сервісцентр» заборгованість за договором про надання траншу №115.43843/FW106.588 від30.05.2013 року, а саме: капітал 617788,61 грн.; проценти 50925,05 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 50672,04 грн.; пеня 36439,98 грн.; всього 755825,68 грн.;

стягнути з поручителя ОСОБА_5, як солідарного боржника разом із позичальником СОК «Бишів-сервісцентр» заборгованість за договором про надання траншу №115.43843/FW106.588 від 30.05.2013 року, а саме: капітал 617788,61 грн.; проценти 50925,05 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 50672,04 грн.; пеня 36439,98 грн.; всього 755825,68 грн.;

стягнути з поручителя ОСОБА_6, (ІПН НОМЕР_1), як солідарного боржника разом із позичальником: СОК «Бишів-сервісцентр» заборгованість за договором про надання траншу №115.43843/FW106.588 від 30.05.2013 року, а саме: капітал 617788,61 грн.; проценти 50925,05 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 50672,04 грн.; пеня 36439,98 грн.; всього 755825,68 грн.;

стягнути з поручителя ОСОБА_9, як солідарного боржника разом із позичальником: СОК «Бишів-сервісцентр» заборгованість за договором про надання траншу №115.43843/FW106.588 від 30.05.2013 року, а саме: капітал 617788,61 грн.; проценти 50925,05 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 50672,04 грн.; пеня 36439,98 грн.; всього 755825,68 грн.;

стягнути з поручителя: ОСОБА_7, як солідарного боржника разом із позичальником: СОК «Бишів-сервісцентр» заборгованість за договором про надання траншу №115.43843/FW106.588 від 30.05.2013 року, а саме: капітал 617788,61 грн.; проценти 50925,05 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 50672,04 грн.; пеня 36439,98 грн.; всього 755825,68 грн.;

стягнути з поручителя ОСОБА_8, як солідарного боржника разом із позичальником СОК «Бишів-сервісцентр» заборгованість за договором про надання траншу №115.43843/FW106.588 від 30.05.2013 року, а саме: капітал 617788,61 грн.; проценти 50925,05 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 50672,04 грн.; пеня 36439,98 грн.; всього 755825,68 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «ПроКредит Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, ухвалення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно рамкової угоди №FW106.588 від 01.03.2013 року, скріпленої підписами уповноваженого АТ «ПроКредит Банк» та уповноваженого СОК «Бишів-сервісцентр» ОСОБА_5, кредитор на підставі угоди зобовязується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобовязується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і надійно здійснювати погашення грошових зобовязань, а також належно виконувати усі інші зобовязання, передбачені угодою та кредитними договорами (а.с.7-9).

Згідно договору про надання траншу №106.43347/FW106.588 від 01.03.2013 року, скріпленого підписами уповноваженого АТ «ПроКредит Банк» та уповноваженого СОК «Бишів-сервісцентр» ОСОБА_5, кредитор на підставі та на умовах рамкової угоди №FW106.588 від 01.03.2013 року, а також цього договору зобовязується надати позичальнику кредит, а позичальник зобовязується належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобовязань та виконання усіх інших зобовязань, передбачених рамковою угодою та цим договором. Розмір кредиту 318100.00 грн., строк користування 36 місяців, розмір процентів 24% (а.с.24-30).

Згідно договорів поруки №285818-ДПІ, №285805-ДП1, №285821-ДП1, №285810-ДП1 від 01.03.2013 року, ОСОБА_7, ОСОБА_9,ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6 поручилися перед кредитором за виконання усіх зобовязань позичальника у їх повному обсязі як солідарні із позичальником боржники (а.с.40-47).

Згідно договору про надання траншу №115.43843/FW106.588 від 30.05.2013 року, скріпленого підписами уповноваженого АТ «ПроКредит Банк» та уповноваженого СОК «Бишів-сервісцентр» ОСОБА_5, кредитор на підставі та на умовах рамкової угоди №FW106.588 від 01.03.2013 року, а також цього договору зобовязується надати позичальнику кредит, а позичальник зобовязується належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобовязань та виконання усіх інших зобовязань, передбачених рамковою угодою та цим договором. Розмір кредиту 700000 грн., строк користування 60 місяців, розмір процентів 20% (а.с.10-17).

Згідно до розрахунків заборгованості станом на 03.08.2015 рік, позичальник СОК «Бишів-сервісцентр» на підставі кредитного договору №106.43347 від 01.03.2013 року має заборгованість: капітал 113979,06 грн.; проценти 0,00 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 15359,67 грн.; пеня 5540,37 грн.; всього 134879,10 грн.; (а.с.31-37).

Згідно до розрахунків заборгованості станом на 03.08.2015 рік, позичальник СОК «Бишів-сервісцентр» на підставі кредитного договору №115.43843 від 30.05.2013 року має заборгованість: капітал 617788,61 грн.; проценти 50925,05 грн.; проценти за неправомірне користування кредитом 50672,04 грн.; пеня 36439,98 грн.; всього 755825,68 грн. (а.с.18-23).

Згідно претензії №68 від 01.04.2014 року, СОК «Бишів-сервісцентр» повідомлено про виникнення у нього боргу з погашення кредиту, отриманого на підставі договору про надання траншу №115.43843/FW106/588 від 30.05.2013 року (а.с.38).

Згідно вимоги про виконання зобовязання за договором поруки №69 від 01.04.2014 року, яка направлялась на адресу ОСОБА_5, його повідомлено, що позичальником порушено умови кредитного договору та прострочено виконання його грошових зобовязань (а.с. зворот 38).

Згідно вимоги про повне дострокове погашення кредиту №538/1 від 01.12.2014 року, на адресу СОК «Бишів-сервісцентр» направлялось повідомлення про істотне та тривале дострокове порушення ним умов договору про надання траншу №106.43347/FW106.588 від 01.03.2013 року у вигляді прострочення оплати платежів, передбачених договором (а.с.37).

Згідно вимоги про повне дострокове погашення кредиту №531/1 від 01.12.2014 року, на адресу СОК «Бишів-сервісцентр» направлялось повідомлення про істотне та тривале дострокове порушення ним умов договору про надання траншу №115.43843/FW106.588 від 30.05.2013 року у вигляді прострочення оплати платежів, передбачених договором (а.с. зворот 37).

Вказані вище вимоги про повне дострокове повернення кредитних коштів були отримані боржником 03 грудня 2014 року.

Згідно виписки по рахункам 5487.980 за період 01.02.2015 року по 26.08.2015 року СОК «Бишів-сервісцентр», залишок надходжень на кінець періоду, а саме 26.08.2015 року становить 0.00 грн. (а.с.127 130).

Згідно виписки по рахункам 5487.980 за період 01.09.2015 року по 28.12.2015 року СОК «Бишів-сервісцентр», залишок надходжень на кінець періоду, а саме 28.12.2015 року становить 8356.73 грн. (а.с.125-126).

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вказував, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивач просить стягнути на свою користь солідарно з СОК «Бишів-сервісцентр» разом з кожним з шістьох відповідачів-поручителів борг за кредитними договорами, що разом складає суму 5 344 228,68 грн., а позивач не довів обставини щодо стягнення боргу саме в розмірі 5 344 228,68 грн.

Проте судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону, рішення суду першої інстанції не відповідає.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

За своєю юридичною природою порука є договірним зобов'язанням, адже виникає на підставі договору.

За нормами ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов'язання, виникає кілька самостійних зобов'язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов'язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись ст. 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі або частково, але поручитель, що виконав зобов'язання, не має права пред'явити вимогу до іншого поручителя щодо розподілу відповідальності перед кредитором.

У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного й того ж кредитного договору.

З огляду на викладене й на відсутність положень про солідарну відповідальність поручителів у нормах чинного законодавства та в умовах договорів поруки підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК України немає.

Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у своїх постановах від 17 грудня 2014 року № 6-185цс14, від 11 березня 2015 року № 6-35цс15, від 24 червня 2015 року № 6-255цс15, від 11 листопада 2015 року № 6-511цс15.

Отже, висновки суду першої інстанції, що розмір заборгованості, який просить стягнути позивач у разі солідарного стягнення становить 5 344 228,68 грн. є необгрунтованим та безпідставним.

Оскільки судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, рішення не може бути залишене без змін і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

При цьому, апеляційний суд вважає необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст. 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-467цс15, від 01 липня 2015 року № 6-745цс15, від 18 листопада 2015 року № 6-1737цс15, від 02 березня 2016 року № 6-2307цс15, від 02 березня 2016 року № 6-224цс15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи позовні вимоги банку, які виникли з окремих договорів про відкриття кредитної лінії і поруки та можуть бути самостійними й окремими предметами позову, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, безпідставно прийняв до провадження спір, що виник між юридичними особами і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, розглянув його разом із вимогами, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 310 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ПАТ "ПроКредит Банк" до СОК «Бишів-сервісцентр», про стягнення заборгованості підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у цій частині.

Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості з поручителів, то колегія суддів вважає, що вони до задоволення не підлягають виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу позичальника СОК «Бишів-сервісцентр» банком 01 грудня 2014 року було направлено вимогу про повне дострокове погашення кредиту. Дана вимога була отримана боржником 03 грудня 2014 року.

Таким чином, банком було змінено умови договору щодо кінцевого терміну повернення кредитних коштів за обома кредитами.

Порука - це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до частини другої татті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобовязання.

В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Оскільки у шестимісячний строк Банк у будь-якій формі вимог до поручителя не предявив, отже позов до поручителя подано з пропуском встановленого шестимісячного строку.

Вказана правова позиція викладена Веховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року (справа № 6-2056 цс15), яка відповідно вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегією суддів встановлено, що банк надіславши повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів, змінив таким чином строк виконання основного зобовязання і його слід обчислювати з 05 грудня 2014 року, оскільки повідомлення було надіслано 01 грудня 2014 року і дострокове погашення вимагалося протягом 5-ти банківських днів з моменту відправлення даної вимоги.

До суду з позовом банк звернувся 06 серпня 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку передбаченого законом, а отже позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з поручителів задоволенню не підлягають.

Що ж стосується доводів апелянта, про переривання даного строку оскільки банк звертався до суду з позовом 27 травня 2015 року і позовну заяву було визнано неподаною та повернуто позивачу, то вони колегією суддів розцінюються критично, оскільки перебіг строку шляхом пред»явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг строку не переривається. Не перериває такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності.

Вказана правова позиція викладена Веховним Судом України в постанові від 02 грудня 2015 року (справа № 6-895цс15), яка відповідно вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню, відповідно до ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителів нового рішення про відмову у позові з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року в частині стягнення заборгованості із Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Бишів-сервісцентр» скасувати і провадження в цій частині закрити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 скасувати і в задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.В.Лівінський

ОСОБА_2