Справа № 755/9090/16-ц
"02" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гаврилової О.В.,
при секретарі Томіленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -
Представник позивача МТСБУ звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 7217,96грн., а також судові витрати у розмірі 1378,00грн.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив справу розглядати у відсутність представника позивача та у випадку неявки відповідача, постановити заочне рішення.
Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явився, був повідомлений про місце та час розгляду справи належним чином, заяв чи клопотань суду не надав.
З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.
Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.01.2014 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.20).
Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальному проваджені, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок чи постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Зазначеною постановою суду встановлено, що 02.12.2013 року, о 19 годині 05 хвилин, в м. Києві водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Будівельників, при зміні напрямку руху не переконався що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тайота», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів та заподіянню матеріальних збитків.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки "Тайота", реєстраційний номер НОМЕР_2, з 27.09.2011р. зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.11).
Як убачається з матеріалів справи, в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль «Тайота», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, відповідальність якого забезпечена Полісом №АС/4319420 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 25.09.2013 року до 24.09.2014 року. (а.с.10)
МТСБУ було встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на дату дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована (а.с.12).
ОСОБА_2 06.12.2013р., в порядку, передбаченому ст. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с8).
Також, 06.12.2013р. ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ із заявою в порядку, передбаченому ст.ст. 35, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про відшкодування шкоди завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу марки «Тайота», державний номерний знак НОМЕР_2, під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 02.12.2013 року по вулиці Будівельників, м. Києві (а.с.19).
Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Наказом МТСБУ №1920 від 07.04.2014 р. (а.с.24), згідно довідки №1 від 03.04.2014р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 24-зворот) призначено до сплати ТОВ «Автосаміт ЛТД» (вказаного в заяві ОСОБА_2.) 3368,98грн. за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та сплачено страхове відшкодування у зазначеному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням №5854 від 09.04.2014 р. (а.с. 25).
Наказом № 2057 МТСБУ України від 11.04.2014 р. (а.с.21), згідно довідки №1 від 10.04.2014р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 21-зворот) призначено до сплати ТОВ «Автосаміт ЛТД» (вказаного в заяві ОСОБА_2.) 3368,98грн. за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та сплачено страхове відшкодування у зазначеному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням №5862 від 14.04.2014 р. (а.с.22).
Згідно платіжного доручення №245 від 21.01.2014 МТСБУ оплачено витрати за послуги аварійного комісара ТОВ «Євроасистанс», у розмірі 480,00грн. (а.с.26).
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, що відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі відшкодування, що сплачене.
Згідно п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
З огляду на викладене, позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 по стягненню матеріального збитку в розмірі сплаченого страхового відшкодування в сумі 6737,96грн., та витрат, понесених позивачем за оплату послуг аварійного комісара у розмірі 480,00грн. підлягають задоволенню
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 1378,00 грн.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 35, 38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 57-61, 74-77, 84, 88, 169, 179, 197, 209, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України, суд -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 7217,96 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., а всього суму в розмірі 8595,96грн. (вісім тисяч п'ятсот дев'яносто п'ять гривень дев'яносто шість копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.