гСправа № 358/1041/16-ц Провадження № 2/358/493/16
22 вересня 2016 року
Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Тітова М.Б.
при секретарі Зеленько О.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксації судового засідання технічними засобами згідно частини 2 ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа: Миронівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про звільнення майна з-під арешту -
14.12.2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 24509790, якою накладено арешт на майно боржника, в тому числі і на будинок, що переданий в іпотеку ПАТ КБ ПриватБанк. Даний арешт нерухомого майна зареєстровано 15.12.2011 р. за № 11967176.
В свою чергу ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що постанова про накладення арешту на вищевказаний будинок суттєво порушує майнові права позивача, оскільки Банк має першочергові майнові права на арештоване майно, які згідно норм чинного законодавства України не можуть бути обмежені, що випливає з положень ст.ст. 3, 4, 7,12 Закону України «Про іпотеку» та ст.ст.585, 589 ЦК України.
Оскільки договір іпотеки був укладений 02.02.2007 року, тобто раніше ніж застосоване обтяження, так як наслідок державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.
Тобто, ухваливши зазначене вище рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд, як уповноважений державою орган на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб, захистив порушені права ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому в процесі виконання рішення суду не можуть створюватись будь-які перешкоди для його виконання. Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України (норми прямої дії), судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.
Посилаючись на положення ст.ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження» позивач просить задовольнити позов, оскільки накладений в рамках виконавчого провадження арешт на іпотечний будинок, що перебуває в іпотеці, є незаконним та позбавляє передбачене законом право іпотекодержателя одержати задоволення за рахунок предмету іпотеки у встановлений судовим рішенням спосіб захисту порушених прав.
В судове засідання представник позивача не зявився. В клопотанні, адресованому суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.
Представник третьої особи - Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно інформаційної довідки № 59354840, сформованої 18.05.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 вбачається, що на будинок, який розташований по вул. Хохітвянська, 20 в с. Івки, Богуславського району Київської області, накладено обтяження державним виконавцем ВДВС Миронівського РУЮ ОСОБА_2 у вигляді заборони на нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника № 24509790 від 14.12.2011 року та оголошено заборону на його відчуження.
Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту.
Відповідно до статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту.
Згідно положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».
Так, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).
Оскільки договір іпотеки був укладений 02.02.2007 року, тобто раніше ніж застосоване обтяження, так як наслідок державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.
Таким чином, накладений в рамках виконавчого провадження арешт на будинок, що перебуває в іпотеці, підлягає скасуванню, оскільки є незаконним та позбавляє іпотекодержателя одержати задовлення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки у встановлений судовим рішенням спосіб захисту порушених прав.
Позивач поніс судові витрати, а саме сплачено судовий збір в розмірі 1378 гривень 00 копійок, що підтверджується копією платіжного доручення № BOJ68B12JC від 08.06.2016 року.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню із відповідача.
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 208, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 7, 12 Закону України «Про іпотеку», суд,-
Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок судових витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Богуславський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Головуючий: суддя ОСОБА_3