Справа № 755/9715/16-ц
У х в а л а

Іменем України

"16" червня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особи: Київське міське управління юстиції, Житлово-будівельний кооператив «Вагоноремонтник-1», про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 з позовом до Київської міської ради, в якому просять визнати за кожним з позивачів право власності на ? квартири АДРЕСА_1, як спадщину за законом після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ЦПК України, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

За змістом ст. 392 ЦК України належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а в разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як убачається зі змісту позовної заяви, обидва позивачі є спадкоємцями першої черги, які вчасно прийняли спадщину. Отже позовна заява не містить викладення обставин та зазначення доказів порушення, не визнання чи оспорювання заявленим у позові відповідачем - Київською міською радою, прав кожного з позивачів.

Крім того, позовна заява містить дві самостійні вимоги майнового характеру (кожним з позивачів заявлена самостійна вимога).

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI (зі змінами та доповненнями) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 10, 13 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», У разі об'єднання позовних вимог відповідно до статті 126 ЦПК, а також у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожним із них вимог окремим платіжним документом (частина шоста статті 6 Закону № 3674-VI). Якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 16 вищезазначеної Постанови, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Відповідно до ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається:- у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Позивачами долучено до позовної заяви дві квитанції про сплату судового збору в сумі по 552,21грн. кожна, отже розмір сплаченого судового збору не відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху, позивачам необхідно в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви надати в письмовому вигляді позовну заяву з урахуванням наведених в ухвалі суду вимог матеріального законодавства щодо визначення сторін у спорах про визнання права власності на спадкове майно, із зазначенням ціни позову та надати документи, що підтверджують доплату судового збору в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», відповідно до дійсної вартості нерухомого майна, що є предметом спору.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особи: Київське міське управління юстиції, Житлово-будівельний кооператив «Вагоноремонтник-1», про визнання права власності в порядку спадкування - залишити без руху та запропонувати позивачам в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: