АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/4472/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Калініченко О.Б.
справа №2-2860/11 Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.., Болотова Є.В.

за участю секретаря Задорожного А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником за довіреністю ОСОБА_3, на заочне рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 22 червня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

УСТАНОВИЛА:

В березні 2011 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 3 500 280,33 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 14 лютого 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір №57-08-И/33, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 207152 євро, які позичальник зобов»язався повернути частинами до 11 лютого 2028 року та сплатити проценти за користування коштами у розмірі 12% річних.

У зв»язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов»язань станом на 05 січня 2011 року утворилась заборгованість в сумі 3 500 280,33 грн., що включає в себе:

- заборгованість за основним боргом - 204761,86 євро (2 164 975,40 грн.);

- заборгованість по нарахованим відсоткам - 38113,33 євро (402977,50 грн.);

- заборгованість по пені - 932327,43 грн.

З метою забезпечення виконання зобов»язань позичальника 14 лютого 2008 року між кредитором та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №57-08-П1/33.

Також, з метою забезпечення виконання зобов»язань позичальника 14 лютого 2008 року між кредитором та ОСОБА_4 укладено Договір поруки №57-08-П2/33.

Заочним рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 22 червня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 3 000 280,33 грн. заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. витрат по оплаті державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на не доведення факту отримання позичальником кредитних коштів, оскільки позивачем не надано первинних бухгалтерських документів. Посилається на те, що банк не мав права видавати кредитні кошти в іноземній валюті. Також зазначає, що визначення гривневого еквіваленту заборгованості станом на час виникнення заборгованості не відповідає вимогам законодавства.

Сторони в судове засідання не з»явились. Представник позивача та відповідач ОСОБА_4 про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 повідомлялись належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 14 лютого 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір №57-08-И/33, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 207152 євро, які позичальник зобов»язався повернути частинами до 11 лютого 2028 року та сплатити проценти за користування коштами у розмірі 12% річних. Пунктом 5.8 договору за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів передбачений обов»язок позичальника сплатити пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

З метою забезпечення виконання зобов»язань позичальника 14 лютого 2008 року між кредитором та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №57-08-П1/33 та 14 лютого 2008 року між кредитором та ОСОБА_4 укладено Договір поруки №57-08-П2/33.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із встановлених обставин невиконання позичальником кредитного зобов»язання та права кредитора вимагати дострокового виконання. При цьому, суд на підставі ч.3 ст.551 ЦК України зменшив розмір пені до 432327,43 грн.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.553, ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності підтвердження факту отримання позичальником кредитних коштів колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.

Відповідно до Заяви на видачу готівки №1 від 14 лютого 2008 року підтверджено отримання ОСОБА_5 кредитних коштів у розмірі, що обумовлений кредитним договором. Зазначений документ відповідно до Інструкції про касові операції в банках України, що затверджена постановою Правління Національного Банку України №337 від 14 серпня 2003 року, яка була чинною на момент укладення договору, є належним підтвердженням факту видачі коштів позичальнику.

Доводи апеляційної скарги в частині неправомірності надання кредиту в іноземній валюті, а також щодо визначення гривневого еквівалента, колегією суддів відхиляються, оскільки є безпідставними .

Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до абз.1 п.14 Постанови Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

Згідно абз.3 п.14 цієї ж Постанови, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Оскільки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» діє на підставі банківської ліцензії на здійснення валютних операцій, відтак має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті.

При ухваленні рішення в резолютивній частині рішення суду зазначено розмір суми, що підлягає стягненню у грошовій одиниці України, що відповідає заявленим позовним вимогам, не суперечить чинному законодавству і не порушує права відповідачів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права , які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником за довіреністю ОСОБА_3, відхилити.

Заочне рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 22 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов