Справа № 452/2998/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"27" грудня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгайчиківської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 24.11.2016 предявив позов до Підгайчиківської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул. Новій, 8 у с. Підгайчики Самбірського району Львівської області у порядку спадкування за заповітом після смерті його діда ОСОБА_2, котрий помер 8 липня 2012 року.

У обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що після смерті його діда ОСОБА_2 відкрилася спадщина і він, позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття та оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що за життя дідо не виготовив правовстановлюючий документ на вказаний будинок.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог.

Від представника відповідача Підгайчиківської сільської ради Самбірського району надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника та визнання позову.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Із свідоцтва про смерть відомо, що 8 липня 2012 року помер ОСОБА_2 (а.с. 4).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Із заповіту, складеного 7 червня 2011 року, вбачається, що ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на момент його смерті і на що за законом він буде мати право заповідає своєму онуку ОСОБА_1 (а.с. 5).

Із відповіді Самбірської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкоємцю за заповітом ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа (а. с. 8).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 331 цього Кодексу встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Із довідки, виданої Самбірським МБТІ від 13.10.2016 № 1773, відомо, що станом на 01.01.2013 року, згідно записів у реєстрових книгах, житлового будинку на правах особистої власності у с. Підгайчики, вул. Нова, 8 Самбірського району Львівської області не зареєстровано (а.с. 10).

Однак, із довідок, виданих 25.10.2016 виконавчим комітетом Підгайчиківської сільської ради Самбірського району, технічного паспорта, виготовленого 31 жовтня 2016 року Самбірським МБТІ та довідки про технічну характеристику обєктів нерухомого майна вбачається, що господарство по вул. Новій, 8 у с. Підгайчики Самбірського району відносилося до робітничого двору, майно якого складалося із житлового будинку 1978 року побудови, сараю, стодоли, комори, вбиральні, колодязя та огорожі і там проживали власник - ОСОБА_2 та його онук ОСОБА_1 (а.с. 6, 11, 12-14).

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Цивільним кодексом Української РСР від 18.07.1963 не було передбачено обовязкової державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, така була визначена Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і тому при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 р. № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» було встановлено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 р., є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені обєкти будівництва.

Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Отже, унаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить право на вказане майно.

Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно за заповітом.

Керуючись ст. ст. 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по вул. Нова, 8 у с. Підгайчики Самбірського району Львівської області у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, котрий помер 8 липня 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, та може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає

законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя