РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/523/16-ц

Провадження № 2-о/700/32/16

29 липня 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: Пічкур С.Д., при секретарях: Козак І.С., Сіденко Н.П., за участю прокурорів: Лещенко О.Б., Левченко Р.М., представника заявника: ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, цивільну справу за заявою керівника Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_2 в інтересах Держави в особі Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання майна безхазяйним та передачу його у власність територіальної громади,

встановив:

29 червня 2016 року керівник Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, звернувся в суд з заявою про визнання майна померлої ОСОБА_3 безхазяйним.

Прокурор свої вимоги обґрунтовував тим, що він, будучи наділеним правом представляти інтереси держави в судах загальної юрисдикції шляхом звернення із заявами про відновлення порушених, невизнаних чи оспорюваних прав та вступу у процес на будь - якій стадії, за клопотанням Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області про вжиття заходів представницького характеру, з метою визначення правового статусу земельної ділянки, звернувся з відповідною заявою.

Згідно державного акту серії ЧР №001116, виданий на імя ОСОБА_3, згідно розпорядження Лисянської РДА від 05 грудня 2002 року №433, рахується безхазяйною земельна ділянка площею 2,89 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Відповідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР згідно якого питання безхазяйної спадщини вирішувалось шляхом подання заяви про визнання майна безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР 1963 року.

Згідно ст. 549 ЦК Української PCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК Української PCP 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, та якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Осіб, які прийняли спадщину ОСОБА_3 не виявлено.

Прокурор з підстав, викладених в заяві, заяву підтримав, просить спадщину ОСОБА_3 у вигляді земельної ділянки площею 2,89 га. визнати безхазяйною і передати її у власність територіальної громади Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Представник заявника, вимоги заяви підтримав в повному обсязі.

Заслухавши пояснення прокурора, представника заявника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до повного задоволення з таких підстав.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України ,,Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ОСОБА_4 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 ,,Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

За ч. 2 ст. 4 ЗК України 1990 року, діючого на час відкриття спадщини, суб'єктами права державної власності на землю виступають: Верховна Рада України - на землі загальнодержавної власності України; Верховна Рада Республіки Крим - на землі в межах території Республіки, за винятком земель загальнодержавної власності; обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.

Отже, Вотилівська сільська рада була державним органом, який уповноважений взяти земельну ділянку на баланс, але з часу смерті ОСОБА_3 вона не вчинила жодних дій для переходу земельної ділянки у власність держави. Таким чином, вищезазначена земельна ділянка не має власника та її правовий статус не визначений.

Згідно актового запису про смерть від 12 липня 1997 року, ОСОБА_3 померла 12 липня 1997 року.

Відповідно державного акту серії ЧР №001116, виданий на імя ОСОБА_3, згідно розпорядження Лисянської РДА від 05 грудня 2002 року №433, рахується безхазяйною земельна ділянка площею 2,89 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля перебуває під особливою охороною держави, оскільки є основним національним багатством. Право власності набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 10 Закону України ,,Про місцеве самоврядування" сільські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Невизначеність правового статусу земельної ділянки, що залишилася після смерті ОСОБА_3, не дає змоги органу місцевого самоврядування використовувати її за призначенням або ж передати за плату в користування з метою наповнення місцевого бюджету для забезпечення виконання власних та делегованих функцій.

Згідно рішення сільської ради №46-10/VI від 19 червня 2015 року, земельна ділянка згідно державного акту на імя ОСОБА_3 площею 2,89 га рахується безхазяйною, тобто через рік після смерті особи та взяття її на облік сільською радою.

Згідно витягу з спадкового реєстру, спадкоємці після смерті ОСОБА_3 відсутні.

Таким чином, оскільки після відкриття спадщини сплило більше десяти років і спадкоємців за заповітом і за законом на дану земельну ділянку немає, суд вважає, що є всі підстави визнати її безхазяйною і передати у власність територіальної громади.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 14 Конституції України, ст. 5 ЦК України, ст. ст. 137, 549, 555 ЦК УРСР, ст. 4 ЗК України 1990 року, ст. ст. 10, 60,209, 213 - 215, 270, 272 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області задовольнити повністю.

Визнати спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,89 га. розташованої в межах Вотилівської сільської ради, Лисянського району Черкаської області згідно державного акту серії ЧР №001116, вартістю 140 489 грн., належної померлій 12 липня 1997 року ОСОБА_3 безхазяйним майном і передати її у власність територіальної громади Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Лисянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. Д. Пічкур