Справа № 237/222/16-ц
Провадження № 2/237/409/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області в складі головуючого судді Ліпчанського С.М., при секретарі Готовщикової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна технологічна компанія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування вказує, що в грудні 2007 року ТОВ «Транспортна технологічна компанія» було здійснено поставку товару ФОП ОСОБА_1.

Позивачем був переданий відповідачу ОСОБА_1 товару на загальну суму 78 683 (сімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 66 коп. згідно видаткових накладних № РН-02397 від 14.12.07 р. на суму 5587,27 грн., № РН-02403 від 15.12.07 р. на суму 6108,83 грн., № РН-02404 від 16.12.07 р. на суму 215,62 грн., № РН-02422 від 18.12.07 р. на суму 4867,18 грн., № РН-02431 від 19.12.07 р. на суму 3733,06 грн., № РН-02437 від 20.12.07 р. на суму 6775,82 грн., № РН-02450 від 22.12.07 р. на суму 7035,23 грн., № РН-02464 від 24.12.07 р. на суму 16249,32 грн., № РН-02485 від 26.12.07 р. на суму 14052,19 грн., № РН-02491 від 27.12.07 р. на суму 8546,33 грн., № РН-02499 від 28.12.07 р. на суму 1468,37 грн., № РН-02501 від 29.12.07 р. на суму 215,92 грн.

Проте ОСОБА_1 до теперішнього часу не здійснив оплату за переданий товар, тому за ним виникла заборгованість в сумі 78 683 (сімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 66 коп.

08 червня 2015 року між ТОВ «Транспортна технологічна компанія» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № 3, за яким останній зобовязався відповідати за належне виконання зобовязань ФОП ОСОБА_1 (Боржник) за вищевказаними видатковими накладними на загальну суму 78 683 (сімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 66 коп.

У позовній заяві позивач просить стягнути солідарно з обох відповідачів заборгованість за поставку товару в сумі 78 683 (сімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 66 коп.

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, до початку судового засідання до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв з проханням розглянути справу за його відсутності або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від відповідача ОСОБА_1 до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. до початку судового засідання до суду надійшли від відповідача ОСОБА_2 заперечення, в яких заявлений позов не визнав, просить суд розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та подані документи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

ТОВ «Транспортна технологічна компанія» протягом грудня 2007 року було поставлено ФОП ОСОБА_1 товару, а саме піску річкового, відсіву та щебіню на загальну суму 78 683 (сімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 66 коп. згідно видаткових накладних № РН-02397 від 14.12.07 р. на суму 5587,27 грн., № РН-02403 від 15.12.07 р. на суму 6108,83 грн., № РН-02404 від 16.12.07 р. на суму 215,62 грн., № РН-02422 від 18.12.07 р. на суму 4867,18 грн., № РН-02431 від 19.12.07 р. на суму 3733,06 грн., № РН-02437 від 20.12.07 р. на суму 6775,82 грн., № РН-02450 від 22.12.07 р. на суму 7035,23 грн., № РН-02464 від 24.12.07 р. на суму 16249,32 грн., № РН-02485 від 26.12.07 р. на суму 14052,19 грн., № РН-02491 від 27.12.07 р. на суму 8546,33 грн., № РН-02499 від 28.12.07 р. на суму 1468,37 грн., № РН-02501 від 29.12.07 р. на суму 215,92 грн.

За аналізом наданих до матеріалів справи доказів видаткових накладних, в яких погоджено умови щодо товару та його вартості, суд дійшов висновку, що сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб.

Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Оскільки зміст правочину поставки між сторонами зафіксований у вищеперерахованих накладних, то сторони не порушили вимог частини 1 статті 208 Цивільного кодексу України щодо письмової форми укладання правочинів та відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України досягли домовленості з усіх його істотних умов.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк виконання боржником зобов'язання не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати таке зобов'язання у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з доданих до матеріалів справи видаткових накладних, зокрема, за період з 14.12.07 р. по 29.12.07 р., позивач поставив відповідачу ОСОБА_1 товар, всього на суму 78 683 (сімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 66 коп., у свою чергу, ОСОБА_1 прийняв зазначений товар, відповідно, у позивача виникло право вимагати оплати поставленого товару, а у відповідача ОСОБА_1 виник обов'язок оплатити отриманий товар згідно видаткових накладних № РН-02397 від 14.12.07 р. на суму 5587,27 грн., № РН-02403 від 15.12.07 р. на суму 6108,83 грн., № РН-02404 від 16.12.07 р. на суму 215,62 грн., № РН-02422 від 18.12.07 р. на суму 4867,18 грн., № РН-02431 від 19.12.07 р. на суму 3733,06 грн., № РН-02437 від 20.12.07 р. на суму 6775,82 грн., № РН-02450 від 22.12.07 р. на суму 7035,23 грн., № РН-02464 від 24.12.07 р. на суму 16249,32 грн., № РН-02485 від 26.12.07 р. на суму 14052,19 грн., № РН-02491 від 27.12.07 р. на суму 8546,33 грн., № РН-02499 від 28.12.07 р. на суму 1468,37 грн., № РН-02501 від 29.12.07 р. на суму 215,92 грн.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобовязання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару, або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України до відповідних правовідносин не застосовується. При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема статті 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, при цьому, строк виконання відповідного грошового зобовязання визначається за правилами, встановленими частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, строк оплати поставленого за період з 14.12.07 р. по 29.12.07 р. товару на суму 78 683 (сімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 66 коп. настав після отримання відповідачем ОСОБА_1 товару.

За твердженнями позивача, відповідачем ОСОБА_1 вартість товару, що поставлений за вищевказаними видатковими накладними у сумі 78 683 (сімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 66 коп. не сплачено.

Докази оплати спірного товару відсутні у матеріалах справи.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На момент подання Позивачем позову, згідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Відповідач 1 ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 58000) як Фізична особа-підприємець припинена.

Згідно зі ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців2 передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Проте існують відмінності у правоздатності, дієздатності та державній реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Зазначеної правової позиції також дотримується Верховний суд України в Постанові від 04 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13.

За таких обставин, підтверджена належними письмовими доказами заборгованість відповідача 1 перед позивачем за договором поставки станом на день звернення позивача з позовом до суду становить 78 683 (сімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 66 коп. Втрата Відповідачем 1 статусу фізичної особи-підприємця не є підставою для припинення її зобовязань. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги до Відповідача 1 є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі статтею 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється в письмовій формі.

08.06.2015 р. між ТОВ «Транспортна технологічна компанія» (Кредитор) та ОСОБА_2 (Поручитель) укладено Договір поруки № 3.

Згідно п. 1.1. вищевказаного Договору поруки № 3 від 08.06.2015 р., у порядку тана умовах, визначених цим Договором, Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором за виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Боржник) своїх зобов'язань по оплаті товару в сумі 78 683 (сімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 66 коп., що виникли на підставі видаткових накладних за поставку товару, а саме: № РН-02397 від 14.12.07 р. на суму 5587,27 грн., № РН-02403 від 15.12.07 р. на суму 6108,83 грн., № РН-02404 від 16.12.07 р. на суму 215,62 грн., № РН-02422 від 18.12.07 р. на суму 4867,18 грн., № РН-02431 від 19.12.07 р. на суму 3733,06 грн., № РН-02437 від 20.12.07 р. на суму 6775,82 грн., № РН-02450 від 22.12.07 р. на суму 7035,23 грн., № РН-02464 від 24.12.07 р. на суму 16249,32 грн., № РН-02485 від 26.12.07 р. на суму 14052,19 грн., № РН-02491 від 27.12.07 р. на суму 8546,33 грн., № РН-02499 від 28.12.07 р. на суму 1468,37 грн., № РН-02501 від 29.12.07 р. на суму 215,92 грн.

П. 1.2. Договору поруки № 3 від 08.06.2015 р. встановлює, що Основний обов'язок Боржника, виконання якого забезпечується цим Договором оплатити Кредитору у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги грошові кошти у сумі 78 683 (сімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 66 коп.

Приписами статті 541 Цивільного кодексу України встановлено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, визначених договором або законом.

Згідно з статтею 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 6 Договору поруки № 3 від 08.06.2015 р. визначено, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання Боржником свого зобовязання перед Кредитором.

Згідно п. 24 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що витікають із кредитних правовідносин», пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно п. 2. ОСОБА_3 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1393/0/4-12 від 27 вересня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитором або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 липня 2012 року у справі № 6-78цс/12 та від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс/14.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в Договорі поруки № 3 від 08.06.2015 р. не було встановлено строку дії вказаного договору, оскільки строк дії до моменту повного виконання Боржником свого зобовязання не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягають застосуванню норми ст. 559 ЦК України і строк дії поруки становить шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Строк виконання основного зобовязання Відповідачем 1 настав після отримання товару, а тому Позивачем пропущено встановлений законодавством шестимісячний строк на предявлення вимоги до Поручителя, тому в частині позову до Відповідача 2 має бути відмовлено.

Частина 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 2 цієї ст. 79 ЦПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судом відповідної Ухвалою було задоволено Клопотання позивача та відкладено сплату судового збору у справі до ухвалення рішення. Таким чином суд приходить до обґрунтованого висновку, що на користь держави з Позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Таким чином суд приходить до висновку, що на користь Позивача з Відповідача 1 також підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 51, 52, 207, 208, 251, 252, 525, 526, 530, 541, 546, 547, 553, 554, 559, 598-612, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 79, 82, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна технологічна компанія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 58000) на користь держави судовий збір в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., якій підлягає сплаті за наступними реквізитами (Одержувач: Марїнське УК/Марїнський р-н/22030001 Код ЄДРПОУ (банку): 38028736, Код ЄДРПОУ (суду): 02895900, Банк одержувача: ГУДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, Рахунок: 0293, Код класифікації доходів бюджету: 22030001, судовий збір (Державна судова адміністрація України 050)).

В задоволенні вимог до ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, 85630, АДРЕСА_2) відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Дата документу 06.05.2016