АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 2 -20/12
№ апеляційного провадження: 06.07./65/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

представника ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про роз'яснення рішення Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року, та питання про зупинення виконавчого провадження ВП №51416182, яке відкрито постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лазаревої А.І. 25 червня 2016 до отримання ухвали про роз'яснення рішення суду

у справі за позовом за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про розірвання договору купівлі-продажу;

за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_9 та ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_11, та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1;

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності;

за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_11, третя особа: ОСОБА_5 про визнання права власності;

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_12 про визнання правочину частково недійсним;

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_12 про визнання недійсним договору оренди від 1 грудня 2006 року;

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_12 про визнання правочину недійсним..

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про розірвання договору купівлі-продажу було відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_9 та ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_11, та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 задоволено.

Визнано недійсними абз.4 п.5, п.6, п.8 договору купівля-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29 жовтня 2003 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. за реєстровим номером 1726.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами: сарай (2 поверха) під літерою «Б», басейн під літерою «В» та іншими спорудами згідно договору купівлі-продажу від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594, з моменту укладання цього договору, з усіма поліпшеннями (перебудовами, прибудовами, надбудовами), разом загальною площею 1385 кв.м.

Визнано недійсним п.8.2 договору позики між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 від 21 жовтня 2003 року.

Визнано недійсним договір оренди між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 від 1 грудня 2006 року.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у здійсненні права власності будинком АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про визнання права власності, відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_12 про визнання недійним договору позики від 21 жовтня 2003 року - відмовлено.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2013 року, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності, було задоволено.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_12 про визнання правочину частково недійсним, задоволено.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_12 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року, задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, та постановлено в цій частині нове рішення, за яким:

Позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продаджу від 23.09.2002 року посвідченого приватним нотаріусом (Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г.) за реєстраційним номером 6594, з моменту його укладення.

У іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року та додаткове рішення цього ж суду, залишено без змін.

Після виконання вимог ст. 322 ЦПК України, на адресу апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про роз'яснення рішення Апеляційного суду від 3 листопада 2015 року в частині зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у здійсненні права власності будинком АДРЕСА_1.

З підстав того, що апеляційним судом було установлено, що ОСОБА_3 здійснила реконструкцію спірного будинку, шляхом зведення прибудов, надбудов та перебудов, яку становлять його невід'ємну частину, відокремлення яких неможливе, унаслідок чого площа будинку збільшилася у сім разів та складає 1 385 кв.м.

Скасовуючи рішення місцевого суду в зазначеній частині, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що місцевий суд визнаючи за ОСОБА_5 право власності на вказаний будинок з усіма поліпшеннями (перебудовами, прибудовами, надбудовами) у зв'язку із тим, що вони є невід'ємною частиною будинку, не взяв до уваги, що суд не може на себе перебирати функції державних органів щодо їх обов'язків про прийняття в експлуатацію (нових, переобладнаних, реконструйованих) об'єктів, яким є спірний будинок на час ухвалення судового рішення. За відсутності даних про те, що ОСОБА_3 як особа, що проводила реконструкцій даного будинку ввела його в експлуатацію, підстав для задоволення зазначених вимог немає.

Тому вважала, що право власності на існуючий на даний час будинок за ОСОБА_15 не визнано.

Крім того, присужденого ОСОБА_5 майна, а саме відповідно до п. 3 договору купівлі-продажу від 23.09.2002 року: вказаний житловий будинок - цегляний, зазначений на плані літерою «А», нежитловою площею-132,4 кв. м., житловою площею-88,5 кв.м., біля нього знаходяться такі господарчі та побутові будівлі та споруди: сарай (2 поверхи) під літерою «Б», басейн під літерою «В» та інші споруди як було встановлено при розгляді цивільної справи, в тому числі і з висновків експертів, в натурі не існує.

Також представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 ставилося питання про зупинення виконавчого провадження ВП №51416182, яке відкрито постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лазаревої А.І. 25 червня 2016 до отримання ухвали про роз'яснення рішення суду, для уникнення неправильного виконання рішення та виконання його у відповідний термін, яке відкрито, але не виконано на даний час.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити.

Представник ОСОБА_5- ОСОБА_6 проти задоволення заяви заперечував.

Інші учасники судового розгляду будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів , вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши подану заяву, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За правилами ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

В силу зазначеної норми процесуального права роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Суть роз'яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз'яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Заявник як підставу для роз'яснення рішення вказувала, те, що суд апеляційної інстанції констатував факт реконструкції спірного будинку, надавши оцінку наданим сторонами доказам, а не вказував на правовий режим власності ОСОБА_3

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Отже, об'єкт будівництва набуває статусу нового створеного нерухомого майна лише після прийняття об'єкту в експлуатацію та здійснення державної реєстрації права власності на нього.

Постановлене судове рішення містить в собі обґрунтування щодо обставин викладених заявником вище та підстав відмови у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_3, у тому числі пов'язаних з правом власності.

Рішення апеляційного суду за своїм змістом є чітким та зрозумілим, підстав для його роз'яснення у розумінні положень ст. 221 ЦПК України, нема.

Також заявником ставилося вимога про зупинення виконавчого провадження ВП №51416182, яке відкрито постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лазаревої А.І. 25 червня 2016 року.

Обставини, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження законодавчо визначені в ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» і є вичерпними і розширенню не підлягають.

Зазначене вище свідчить про те, що зупинення виконавчого провадження не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що правових підстав для задоволення заяви представника відповідача про роз'яснення судового рішення та зупинення виконавчого провадження нема.

Керуючись ст. ст. 221, 303, 304,305, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про роз'яснення рішення Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року, та про зупинення виконавчого провадження ВП №51416182, яке відкрито постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лазаревої А.І. 25 червня 2016 року до отримання ухвали про роз'яснення рішення суду, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: