Провадження № 2/752/1770/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.10.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шумко А.В.

при секретарі - Прощаликіній Л.Г., Бродюк Л.С., Лимар Н.Б., Постернак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - про усунення перешкод в користуванні майном, -

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання відповідача не порушувати правил співжиття та не чинити перешкод в користуванні квартирою.

В подальшому позовні вимоги уточнили, щодо третіх осіб у справі та в обґрунтування позовних вимог зазначили, що з1985 року ОСОБА_1 разом зі своїми дочками, з моменту їх народження - ОСОБА_2 та ОСОБА_8 проживають за місцем реєстрації у вказаній квартирі, як члени сім'ї власника, оскільки на законних підставах вселились до квартири АДРЕСА_1, в зв'язку з чим, набули права користування ним.

Проте, з 2007 року були позбавлені права та можливості в користуванні квартирою, в зв'язку з небажанням ОСОБА_3, що зареєстрована та проживає разом зі своєю родиною в вищезазначеній квартирі, допускати до користування та проживання в зазначеній квартирі позивачів.

Так, ОСОБА_3 коли змінила дверні замки та не дає можливості потрапити до квартири, відповідач неодноразово звинувачувала позивача, що проживання сім'ї ОСОБА_1 в спірній квартирі заважає їй та її родині користуватись квартирою, вимагала, щоб позивач та її діти звільнили квартиру. Крім цього ОСОБА_3 неодноразово вчиняла скандали, систематично порушувала правила співжиття, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, в зв'язку з чим сім'я позивачів була вимушена шукати інше житло та нести додаткові витрати по оренді чужої квартири.

В зв'язку з тим, що сім'я ОСОБА_1 ніколи не порушувала правил співжиття, підстав для їх виселення немає, а створені умови та неправомірні дії ОСОБА_3 позбавляють можливості вирішити конфлікт мирним шляхом - самостійно вселитися та вільно користуватися жилим приміщенням, вимушені звернутися до суду за захистом свого права, просять суд позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пояснили, що перешкоди з боку відповідачки в користуванні квартирою АДРЕСА_1, почались з 2006 року коли ОСОБА_3 самовільно змінила замки у вхідній двері квартири та позивачі вечорі не змогли безперешкодно потрапити до свого житла. В подальшому вони неодноразово звертались до правоохоронних органів та дільничного інспектора міліції з приводу перешкод в користуванні квартирою. В зв'язку з цим, вони вимушені були піти жити на орендовану квартиру в іншому районі, а в подальшому - за межами міста. Періодично позивач приїжджала до квартири оскільки там були, і досі є їх речі, але відповідач вчиняла скандали і вимагала залишити квартиру. На даний час безперешкодно увійти в квартиру вони не можуть через відсутність ключів від вхідної двері квартири.

Відповідач та її представник позов не визнали, посилались на те, що дійсно сім'я ОСОБА_1 не проживає в квартирі з літа 2006 року але їх права нічим не порушені, перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1, не чинили, замки у вхідній двері не змінювали. Шляхом переговорів питання щодо вселення та користування квартирою між членами сім'ї власника, не вирішувалось. У 2008 році замінили вхідні двері до квартири і таким чином змінились замки. Крім цього відповідач вказала, що дійсно дільничному інспектору міліції в 2012 року надавала письмові пояснення з приводу того, що не чинить перешкод позивачам в користуванні квартирою але в зв'язку із заміною вхідних дверей ключів від квартири у позивачів немає. Просили відмовити в задоволенні позову та до даних правовідносин застосувати строк позовної давності, в задоволенні позову відмовити.

Треті особи в судовому засіданні з позовом не погодились, пояснили, що перешкод позивачам в користуванні квартирою не чинили, але при зустрічі з позивачами розмовляли про те, що в разі їх спільного проживання в квартирі АДРЕСА_1, позивачам необхідно сплачувати комунальні послуги та нести витрати по її утриманню. Підтвердили факт відсутності ключів від вхідної двері квартири у позивачів, пояснюючи це тим, що сім'я ОСОБА_1 ключів від квартири для безперешкодного користування не питала в зв'язку з чим у них вони відсутні.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами, що в квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що підтверджується довідкою №1506 від 03.06.2015 року про склад сім'ї, виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району м. Києва». (а.с. 26).

Квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Сектором приватизації Московської державної адміністрації 08.02.1994 року, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 17.02.1994р. за реєстровим №3722 в реєстровій книзі 37-104, приватизована та належить на праві власності: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, про що Київською міською державною адміністрацією Київського міського БТІ та РПВ на об'єкти нерухомого майна 29.09.2015 року №33043 видана інформаційна довідка. (а.с. 116).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1 ст. 317 ЦК України.

Частиною 1 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилались на те, що з 2006 року не проживають в квартирі АДРЕСА_1, оскільки позбавлені можливості потрапити до квартири в зв'язку з відсутністю ключів від вхідної двері та небажанням відповідача ОСОБА_3 допускати позивачів до користування та проживання в зазначеній квартирі.

ОСОБА_3 заперечила перешкоди з її боку в користуванні позивачами квартирою АДРЕСА_1, але підтвердила факт не проживання в квартирі з 2006 року позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, посилалась на те, що позивачі не проживають в квартирі з власної волі. Щодо відсутності в позивачів ключів від вхідної двері квартири, зазначила, що ОСОБА_1 не просила їх надати. З приводу порушення правил співжиття у квартирі АДРЕСА_1, у 2012 році надавала письмові пояснення дільничному інспектору міліції який проводив перевірку зазначеного факту.

Твердження відповідачки про те, що вона не чинила та не чинить позивачам перешкод в користуванні квартирою суд вважає необґрунтованим, оскільки за відсутності у позивачів ключів від належної їм квартири вони позбавлені можливості реалізовувати своє право користування квартирою, а також з огляду на те, що судом оголошувалася перерва в судовому засіданні для надання відповідачці можливості разом з позивачами виготовити примірник ключів для позивачів, по закінченню якої відповідачка суду пояснила, що примірник ключів не був виготовлений через те, що його забрав представник відповідачки який покинув судове засідання.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як співвласники квартири АДРЕСА_1,мають право на користування нею і тому позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання відповідача не порушувати правил співжиття та не чинити перешкод в користуванні квартирою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить присудити на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору, що становить 243 грн. 60 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 358, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57- 60, 61, 88, 212-215, 218, 292, 294, 296 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - про усунення перешкод в користуванні майном - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку м.Києва) не порушувати правил співжиття та не чинити ОСОБА_1, ОСОБА_2 перешкод в користуванні жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м.Києва) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.В. Шумко