Справа № 603/370/16-ц
Провадження №2/603/160/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

за участі секретаря судового засідання Сандалюка О.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Вербківської сільської ради

про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області до Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,70 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, кадастровий номер №:01:001:0274 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №058468;

- земельну ділянку площею 0,11 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, кадастровий номер №:01:001:0533 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №058468.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 10.06.2006 року померла її тітка ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з:

- земельну ділянку площею 0,70 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, кадастровий номер №:01:001:0274 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №058468;

- земельну ділянку площею 0,11 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, кадастровий номер №:01:001:0533 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №058468.

Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлою спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за правом представлення у відповідності до ч. 3 ст. 1266 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач - представник Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що 10.06.2014 року у віці 78 років в с.Вербка Монастириського району Тернопільської області померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №171732 виданого 10.06.2014 року, актовий запис №07.

Ще за життя померлій належали:

- земельна ділянка площею 0,70 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, кадастровий номер №:01:001:0274 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №058468, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-0.9-467/2-16 від 30.05.2016 року;

- земельну ділянку площею 0,11 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, кадастровий номер №:01:001:0533 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №058468, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-0.9-467/2-16 від 30.05.2016 року.

25.04.2003 року у віці 69 років в с.Вербка Монастириського району Тернопільської області помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №196486 виданого 24.11.2015 року, актовий запис №3, який був рідним братом ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії ЯТ №012915 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України ОСОБА_2 №витягу 7 сформованого 15.12.2015 року.

Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-УР №951277 виданого 19.09.1960 року ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_3, яка згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД №309303 виданого 12.11.1977 року змінила своє дошлюбне прізвище «Андрущак» на «Моренець».

Статтею 1266 ЦК України передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що ОСОБА_1, згідно ст. 1266 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 яка померла 10.06.2014 року, як спадкоємець за правом представлення.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність правовстановлюючих документів ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, що підтверджується відмовою Монастириської державної нотаріальної контори №477/01-16 від 20.05.2016 року..

Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністровя» №20 (7152) від 27.05.2016 року.

Згідно даного повідомлення вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР №058468, виданого Монастириською райдержадміністрацією 23.06.2003 року ОСОБА_2, загублений.

На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку може лише її власник.

Окрім цього, з 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно і як вбачається з відповіді Відділу держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області №29-1912-0.9-467/2-16 від 30.05.2016 року, наданої на запит адвоката ОСОБА_5, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягають обовязковій державній реєстрації.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому в положенні п. 3.1 ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті ОСОБА_2. в нотаріальній конторі.

Як вже було встановлено з матеріалів справи, позивач перебуває в родинних відносинах з померлою ОСОБА_2, а саме, є її племіннецею.

А тому, беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 яка померла 10.06.2014 року, як племінниця померлої та спадкоємець за правом представлення.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи.

Спадкове майно ОСОБА_1 фактично прийняла оскільки на час смерті та відкриття спадщини проживала з померлою в с.Вербка Монастириського району Тернопільської області де вона і померла, що підтверджується довідкою №620 від 02.12.2015 року виданою Вербківською сільською радою Монастириського району Тернопільської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже, вона, як спадкоємець за правом представлення має право на спадкове майно.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було предявлено, а ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, тому є підстави визнати за нею право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являється земельна ділянка.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294, п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, ст. 392, 1220, 1216, 1218, 1223, 1225, 1261 ЦК України, 81 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вербківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за правом представлення, а саме, на:

- земельну ділянку площею 0,70 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, кадастровий номер №:01:001:0274 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №058468;

- земельну ділянку площею 0,11 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, кадастровий номер №:01:001:0533 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №058468, що належали ОСОБА_2, яка померла 10 червня 2014 року, в порядку спадкування за правом представлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_7