ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини від доходу відповідача з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2008 по 2015 роки. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у позивачки коштів на належне утримання дитини не вистачає.

В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивачки через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України ) встановив наступне.

28 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського МУЮ Київської області зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про що зроблений відповідний актовий запис № 614 (а.с. 3).

Від спільного подружнього життя сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського МУЮ Київської області 12 травня 2009 року (а.с. 4).

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України).

За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_2 від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дітей та порядку сплати аліментів не досягнуто.

Згідно з приписами частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на наведене, суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів у частковому відношенні не перевищує засад розумності та виваженості, відповідає встановленим судом фактичним обставинам по справі, тому, враховуючи наведені обставини, сімейний та майновий стан відповідача, його згоду з вказаним розміром аліментів, суд встановлює аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі однієї третьої частин від заробітку (доходу) її батька - ОСОБА_2

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що ОСОБА_2 не виконує в повному обсязі у відношенні своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись, статтями 11, 60, 62, 81, 88, 130, 174, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180-183,191 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого по АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Фастів, Київської області, проживаючої та зареєстрованої по АДРЕСА_2, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (30 березня 2016 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова