У Х В А Л А

29 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Литвиненко І.В., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Зіньковець О.О.,
за участю:представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Фесенко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором позики по 186850 грн з кожного та по 1827 грн на відшкодування судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 квітня 2015 року в рішенні від 05 лютого 2015 року виправлено описку.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 11 вересня 2015 року рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2015 року змінено в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_5 за договором позики на користь ОСОБА_7, зменшено суму з 186 850 грн до 22 144 грн та в частині відшкодування ОСОБА_7 витрат по оплаті судового збору ОСОБА_5, зменшено визначену судом першої інстанції суму з 1827 грн до 221,44 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених в апеляційній інстанції. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 822,14 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь державного бюджету міста Чернігів недоплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір в сумі 20,25 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.04.2016 касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відхилено. Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 11 вересня 2015 року залишено без змін.

17 червня 2016 року до Апеляційного суду Чернігівської області надійшла заява ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 на його користь 8000 грн за проведення судової хімічної експертизи та 2500 грн за надання юридичної допомоги. Заява обґрунтовується тим, що ним в апеляційній скарзі ставилося питання про відшкодування йому судових витрат. Проте при ухваленні рішення ці витрати не було йому відшкодовано. Так, під час апеляційного розгляду справи ним було сплачено 8000 грн згідно з квитанцією № 16 від 20.06.2015 за проведення судової хімічної експертизи, яка проводилася за його клопотанням, крім того ним були оплачені послуги адвоката згідно з квитанцією № 0018 від 27.04.2015 в сумі 2500 грн.

В судове засідання з"явилася представник ОСОБА_5, яка підтримала заявлене клопотання.

Позивач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з"явилися. Про час розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.76-81 том 2).

Вислухавши пояснення учасника судового розгляду, перевіривши доводи заяви ОСОБА_5, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 п.4, ч.2 та 5 статті 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Під час ухвалення рішення від 11 вересня 2015 року колегією суддів Апеляційного суду Чернігівської області було вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі оригіналів квитанцій, які знаходилися в матеріалах справи. Всі інші докази про сплату ОСОБА_5 витрат на проведення експертизи та витрат на правову допомогу (квитанція № 16 від 20.06.2015, за якою були сплачені грошові кошти у сумі 8000,00 грн за проведення судової експертизи і квитанція № 0018 від 27.04.2015 про оплату послуг адвоката в сумі 2500 грн), останній подав разом із заявою про винесення додаткового рішення, тобто ці документи не були предметом розгляду під час апеляційного перегляду справи. Крім того, слід зазначити, що при ухваленні судового рішення від 11 вересня 2015 року висновки судової фізико-хімічної експертизи №1299 від 23.07.2015 не були підставою для відмови ОСОБА_7 в позові, на чому наполягав ОСОБА_5

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні заяви ОСОБА_5 про постановлення додаткового рішення необхідно відмовити.

Керуючись статтями 220, 313, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про постановлення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: