Справа № 527/353/16-ц
провадження 2/527/174/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретареві - Папенко Л.І.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

22.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. Мотивував тим, що згідно із заочним рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29.05.2015 року з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В даний час розмір заробітної плати позивача складає 2768 грн., сплата аліментів у розмірі 1/2 від його заробітку ставить його у скрутне матеріальне становище, він не може дозволити купити собі найнеобхідніше, не може створити нову сімю, оскільки не може забезпечити її матеріально.

На підставі викладеного, позивач прохав суд постановити рішення про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/2 частки його заробітку (доходів) до 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав посилаючись на підстави та обставини, викладені у ньому. Пояснив, що в даний час працює контролером енергонагляду 3 групи у Глобинській філії ПАТ «Полтаваобленерго», після відрахувань податків та зборів, а також аліментів, до виплати він отримує заробітну плату в сумі близько 1500 грн. Раніше він виконував роботи без укладення трудового договору, отримував доходи й думав, що зможе сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частки від його заробітку, проте, в даний час інших джерел доходів, крім зарплати, він не має. Намагався знайти якийсь підробіток, проте не зміг. Пояснив, що постійно хворіє та потребує періодичного стаціонарного лікування. Проживає з матірю пенсіонеркою, не може створити власну сімю, бо не має матеріальної можливості її утримувати. В звязку з скрутним матеріальним становищем має заборгованість по сплаті аліментів. Платити аліменти в розмірі, який був встановлений судовим рішенням, не в змозі. Заборгованість зростає.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала. Мотивувала тим, що в 2008 року під час розірвання шлюбу між ними була домовленість про те, що вона не буде звертатися з позовом про стягнення аліментів, а позивач буде відкладати певну суму на рахунок дитини добровільно. Проте, ОСОБА_1 в добровільному порядку домовленості не виконував. Пояснила, що витрати на дитину постійно зростають, доньці потрібно, в звязку з медичними показаннями, купувати ортопедичне взуття, займатись плаванням, необхідно ставити «брекет систему». Крім того, вказала, що вона орендує в м. Києві двохкімнатну квартиру для проживання з донькою, дитина відвідує секції англійської та італійської мови, ходить на малювання, все це потребує значних витрат. Середньомісячні внески в школі складають десь 400 грн. Вважає, що оскільки позивач не сплачував аліменти на утримання доньки до 2014 року, то буде справедливим, якщо тепер з нього стягуватимуться аліменти в розмірі 1/2 частки його доходів. Враховуючи викладене, вважає, що аліменти повинні сплачуватися в розмірі, раніше визначеному судом.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозвязку, встановив наступне.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано 26 серпня 2008 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу. Спільна дитина сторін донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір»ю.

Відповідно до заочного рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29.05.2015 року та на підставі виконавчого листа по справі № 527/969/15-ц від 09.07.2015 року на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 17.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки про заробітну плату за 2015-2016 роки за № 13-03/868 від 08.04.2016 року, виданої начальником Глобинської філії ПАТ «Полтаваобленерго» ОСОБА_1 працює на посаді контролера енергонагляду 3 групи; середньомісячна нарахована йому заробітна плата становить близько 3700 грн.; після відрахувань аліментів та інших утримань, до виплати позивач отримує близько 1500 грн., що практично відповідає прожитковому мінімуму, встановленому для працездатної особи.

Згідно пояснень ОСОБА_1, наданих ним в судовому засіданні, інших джерел доходів він не має.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем ВДВС Глобинського РУЮ, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів ОСОБА_2, станом на 08.12.2015 року, становить 7509,79 грн.

З досліджених судом виписок з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 вбачається, що позивач хворіє на хронічний панкреатит, хронічну виразкову хворобу та має інші захворювання органів травлення, які потребують періодичного лікування та, як наслідок, витрати грошових коштів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

За правилами статті 182 СК України, розмір аліментів визначається з урахуванням таких обставин, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Позивачем документально доведено, що після набрання законної сили рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29.05.2015 року про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 у нього змінився матеріальний стан, погіршився стан здоровя, що не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу). Вищевикладене є підставою для задоволення позову і зменшення розміру стягуваних аліментів до 1/4 частки його заробітку (доходу).

Заперечення відповідача на позов вказаного висновку суду не спростовують.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. 192 СК України, ст. ст.10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі заочного рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 травня 2015 року у справі № 527/969/15-ц з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/2 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька