ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2181/16-ц
Провадження № 2/210/1030/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"26" грудня 2016 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Скотар Р.Є.,

при секретарі Лейбенко В.В.,

за участі сторін не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», 07.04.2016 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24 жовтня 2006 року в розмірі 4 250,67 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 19 316,53 грн.; солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь позивача суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24 жовтня 2006 року в розмірі 4 250,67 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 19 316,53 грн.; покласти судові витрати на відповідачів.

В обґрунтування заявлених вимог, посилається на те, що 24 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», і ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0 , відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 19500 дол. США строком до 21 жовтня 2016 року. За умовами кредитного договору позичальник зобовязався оплачувати банку відсотки за користування кредитними ресурсами з розрахунку 11,3% річних. В якості забезпечення виконання за кредитним договором №0 від 24 жовтня 2006 року, укладено договори поруки між банком та ОСОБА_5 (прізвище змінене ОСОБА_3 ) - №0П від 24 жовтня 2006 року, та між банком й ОСОБА_4 - №0П/2 від 24 жовтня 2006 року, відповідно до умов яких поручителі зобовязується у разі невиконання або порушення виконання боржником своїх зобовязань відповідати перед кредитором в повному обсязі, солідарно. Позивач умови договору виконав. В свою чергу, ОСОБА_2 порушив умови договору, у звязку з чим станом на 01.04.2016 року утворилася заборгованість в сумі 4250,67 доларів США.

Представник позивача ОСОБА_6 (довіреність №30-1/11856 від 15.03.2016 року, дійсна до 31.12.2016 року) /а.с.88/ в судовому засіданні присутньою не була, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні присутнім не був, знятий з реєстрації, зареєстрованим не значиться ( за відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 15.04.2016 р.), про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» від 08.12.2016 року №94(1793).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності . До суду 22.06.2016 року подала заперечення проти позову, в яких позов не визнала, оскільки позивачем без її згоди збільшено процентну ставку з 11.3 % до 22.6%, отже збільшено обсяг відповідальності, що є підставою для припинення договору поруки.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні присутньою не була, скориставшись правом представництва відповідно до ст. 38 ЦПК України. До суду 22.06.2016 року подала заперечення проти позову, в яких позов не визнала, оскільки позивачем без її згоди збільшено процентну ставку з 11.3 % до 22.6%, отже збільшено обсяг відповідальності, що є підставою для припинення договору поруки.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_7 (довіреності від 16.09.2015 року, дійсні до 16.09.2018 року ) /а.с.60,61/ в судовому засіданні присутнім не був, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Будучи присутнім у попередніх судових засіданнях, заперечував проти позову, оскільки позивачем внесено зміни до основного кредитного договору - збільшено процентну ставку з 11.3 % до 22.6% без згоди поручителів. Збільшення обсягу відповідальності поручителів без їх згоди є підставою для припинення договору поруки.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», (а.с.41,42) і ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0 , відповідно до якого отримав кредит у сумі 19500 дол. США строком до 21 жовтня 2016 року з сплатою відсотків за користування кредитними ресурсами з розрахунку 11,3% річних (а.с.6).

В якості забезпечення виконання за кредитним договором №0 від 24 жовтня 2006 року, укладено договори поруки між банком та ОСОБА_5 (прізвище змінене ОСОБА_3 ) - №0П від 24 жовтня 2006 року (а.с.13), та між банком й ОСОБА_4 - №0П/2 від 24 жовтня 2006 року (а.с.14), відповідно до умов яких поручителі зобовязуються у разі невиконання або порушення виконання боржником своїх зобовязань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: основної суми заборгованості, нараховані проценти по кредиту, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених в кредитному договорі (а.с. 9).

Встановлено, що позивач надав ОСОБА_2 кредит у сумі 15900,00 дол. США 24 жовтня 2006 року відповідно до п.1.2.1 Договору (а.с. 6), що не заперечується відповідачами.

17 березня 2010 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №1 до договору, відповідно до умов якої сторони домовились, що за користування кредитними коштами понад встановлений термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в подвійному розмірі від ставки встановленої умовами договору( а.с.11). Крім того, 17 березня 2010 року між тими ж сторонами укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої, доповнено договір підпунктом 1.3.5, яким передбачено, що позичальник сплачує Банку комісію за управління кредитом при внесенні змін до кредитного договору за ініціативою клієнта ( при зниженні відсотків за рішенням КК ГБ клієнтом, по кредитним договорам яких раніше було підвищення ставки за прострочену заборгованість більше 30 днів) у розмірі 100 доларів. Комісія нараховується у національній валюті України по курсу НБУ на дату зарахування та сплачується в день підписання додаткової угоди на рахунок №67 в АТ «УкрСиббанк», код банку 351005» (а.с.12).

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. ст. 1049, 1050, 553, 554, 543 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктами 1.2.2,1.3,4.2,4,6 кредитного договору визначено, що Позичальник зобовязався здійснювати повернення кредиту частинами, відповідно до графіку погашення кредитку (Додаток №1 до Договору) та сплачувати самостійно відсотки за користування кредитними коштами щомісячно (а.с. 6,7).

Відповідно Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватисящомісячно не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов Кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця (а.с. 5).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054 ЦК є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Позичальник не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не вносить обовязкове часткове повернення кредитних коштів, чим порушив умови кредитного договору (а.с. 9,10).

В звязку з цим позивач направив відповідачам 17.09.2015 року повідомлення-вимоги про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором №0 від 24 жовтня 2006 року (а.с. 15-21).

Повідомлення-вимоги проігноровано, сплата заборгованості за кредитним договором відповідачами не здійснюється, у звязку з чим станом на 01.04.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором,яка складає 4250,67 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів 3574,48 доларів США, заборгованість по процентам 676,19 доларів США (а.с.9,10).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважають, що у звязку з збільшенням відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання договори поруки припиняють свою дію.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина третя статті 16 ЦК України).

За змістом статей 559, 598 ЦК України припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право й кореспондуючий йому обовязок перестають існувати. Ужитий законодавцем у частині першій статті 559 ЦК України термін «порука» використовується в розумінні зобовязального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Відповідно до ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Виходячи з положень ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як встановлено судом боргове зобовязання відповідача ОСОБА_2 було забезпечене договорами поруки №0П , №0П/2 від 24 жовтня 2006 року, поручителям в якому виступають відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 11,12).

Відповідно до п. 1.1., 1.2.1, 1.3, 1.4, Договорів поруки, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поручаються перед кредитором за виконання відповідачем ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором №0 від 24 жовтня 2006 р., а саме: основної суми заборгованості, нараховані проценти по кредиту, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених в кредитному договорі . Відповідальність поручителя та позичальника є солідарною, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, так і до них обох (а.с. 13,14).

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання, які призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою, на підставі статті 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Поручителі зобовязалися відповідати за зобовязаннями відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором сума якого складає 19500,00 доларів США, відсоткова ставка 11.3 %.

Однак, позивачем з відповідачем ОСОБА_2 без згоди та повідомлення поручителів 17 березня 2010 року укладено Додаткову угоду №1 до договору, відповідно до умов якої сторони домовились, що за користування кредитними коштами понад встановлений термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в подвійному розмірі від ставки встановленої умовами договору , тобто 22,6% замість 11.3% ( а.с.11) та Додатковою угодою №1 кредитний договір доповнено підпунктом 1.3.5, яким передбачено, що позичальник сплачує Банку комісію за управління кредитом при внесенні змін до кредитного договору за ініціативою клієнта ( при зниженні відсотків за рішенням КК ГБ клієнтом, по кредитним договорам яких раніше було підвищення ставки за прострочену заборгованість більше 30 днів) у розмірі 100 доларів (а.с.12).

Таким чином, змінивши відсоткову ставку на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку, банк збільшив обсяг відповідальності поручителя за основним зобовязанням, та змінив строк виконання основного зобовязання, тому й строк, передбачений пунктом 1.2.1 Договорів поруки №0П , №0П/2 від 24 жовтня 2006 року, тому в силу статті 559 ЦК України порука припиняється.

Пунктом 22 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності..

Спірний договір не містить можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати, збільшення строків повернення кредиту, тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди.

Внесення змін до кредитного договору свідчить про дії банку на зміну умов кредитного договору, чинного між відповідачем та третіми особами, тобто вбачається зміна основного зобовязання.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ПАТ "УкрСоцбанк» до ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості слід відмовити.

Судові витрати за предявлення позову у розмірі 1961,42 на підставі статті 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

На підставі ч. 3 ст. 254, ст. ст. 256-258, ч.ч. 1, 5 ст. 261, ст. 1050 ЦК України керуючись ст.ст.10, 57-60, 79, 88, 208, 209, 210, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в AT «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код Банку 09807750) суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24 жовтня 2006 року в розмірі 4 250,67 доларів США (чотири тисячі двісті п'ятдесят доларів США 67 центів) та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 19 316,53 грн, (дев'ятнадцять тисяч триста шістнадцять грн. 53 коп).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в AT «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код Банку 09807750) судовий збір в розмірі 1961,42 грн. (одна тисяча девятсот шістдесят одна гривня 42 коп.).

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Р. Є. Скотар