Справа № 190/1702/15-ц
Провадження №2/190/34/16
УХВАЛА

06 липня 2016 року м. П'ятихатки

Пятихатський районним суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Резніченка М.С.,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

05.11.2015 р. ОСОБА_4 предявив до суду позов до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, обґрунтовуючи вимоги тим, що його рідна баба ОСОБА_6 померла 09.04.2015 р.. 26.08.2015 р. він звернувся в Третю держнотконтору м. Дніпропетровська з заявою про прийняття спадщини після смерті баби, а 15.10.2015 р. від нотаріуса отримав лист, з якого дізнався, що з заявою про прийняття спадщини звернувся інший спадкоємець за заповітом, посвідчений 21.11.2012 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5. Вважає заповіт недійсним, оскільки ОСОБА_6 його любила і він був єдиною рідною людиною після смерті батька, піклувалася про нього. Бачився з бабою рідко, але підтримували родинні стосунки. 31.12.2010 р. він прийшов до неї і ОСОБА_6 не впізнала його, а її співмешканець ОСОБА_7 говорив, що вона хвора на хворобу Альцгеймера, має часткову свідомість. Лише тяжкою хворобою може пояснити посвідчення заповіту, адже ОСОБА_6 30.07.2012 р. був поставлений діагноз: дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., хвороба Альцгеймера, НЦД Змішаного типу, тому сприймала і оцінювала дійсність неадекватно, не мала вільного волевиявлення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив,що він працює сімейним лікарем. ОСОБА_6 перебувала на обліку в лікарні з листопада 2012 р., а у нього з 2014 р., була лежачою хворою, а про хворобу знає зі слів чоловіка, спостерігав порушення психіки. Відомо, що ОСОБА_6 перебувала на обліку в лікаря психіатра обласної лікарні. Неодноразово приїздив на виклики і хвора скаржилася на подавлений настрій, відсутність апетиту, сонливість. Раніше їй було поставлено діагноз хвороба Альцгеймера, НЦД по гіпотонічному типу. 09.04.2015 р. він виїздив до ОСОБА_6 для констатації смерті.

Свідок ОСОБА_9 показав, що ОСОБА_3 доглядав за ОСОБА_6 і ОСОБА_7, допомагав їм. ОСОБА_6 посвідчила на користь ОСОБА_3 заповіт на квартиру. Неодноразово сам допомагав ОСОБА_6 по проханню відповідача. В 2012 р. бачив ОСОБА_6, була нормальною, спілкувалася, виходила на подвіря.

З показань свідка ОСОБА_10 слідує, що вона працює медичною сестрою. Знайома з ОСОБА_7, бо лежав в стаціонарі. На його прохання з 2005 р. допомагала йому за платню. ОСОБА_6 в 2012 р. виходила на вулицю, розмовляла, а останні 6 місяців дуже хворіла, однак все розуміла, розповідала їй за дітей.

Свідок ОСОБА_11 показала, що знайома з ОСОБА_6 з 1988 р., разом працювали, товаришували. В 2010 р. зустрічалися влітку, та була худою, розповідала про проблеми з квартирою, скаржилася на біль в голові, підвищений тиск, говорила, що лікувалася в психіатричній лікарні, заговорювалась. Весною 2012 р. заходила до неї в гості і ОСОБА_6 здалася їй неадекватною. Приходила пізніше, але її співмешканець ОСОБА_7 не впустив.

Допитаний свідок ОСОБА_12 суду показав, що з ОСОБА_6 був знайомий понад 20 років, заїжджав до неї з ОСОБА_7, купував продукти харчування. Після смерті батьків (приблизно в 2010-2011 р.р.) ОСОБА_6 в 2012 р. була неадекватною. Зі слів ОСОБА_7 вона уходила з дому і її віднаходили в центрі міста.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила.

У матеріалах справи наявні медичні документи щодо стану здоровя померлої ОСОБА_6.

Ухвалою суду від 15.06.2016 року у справі було призначено комплексну судову психолого-психіатрічну (посмертну) експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, а 05.07.2016 року ухвала повернута до Пятихатського районного суду з клопотанням про уточнення доручення (щодо назви експертизи), оскільки поставлені перед експертами питання належать виключно до компетенції експертів-психіатрів, тобто експертиза по суті є судово-психіатричною.

Представник позивача ОСОБА_2 заявила клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, та просить доручити її проведення тому ж Київському міському центру судово-психіатричної експертизи, оскільки вважає, що експерти КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» м. Дніпропетровська належно не дослідили всі подані на експертизу докази, не дали відповідей на порушені питання, а нові обєкти чи інші обставини справи не зявилися.

Відповідно до статті 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи та потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 145 цього Кодексу якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи, то призначення експертизи є обовязковим за клопотанням хоча б однієї із сторін.

Ухвалою суду від 05.01.2016 р. у справі призначалася судово-психіатрична (посмертна) експертиза, виконання якої було доручено експертам КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», а 27.04.2016 р. до суду надійшов висновок № 4 від 10.03.2016 р., з якого слідує, що визначити психічний стан ОСОБА_6 на період складання нею заповіту 21.11.2012 р. та вирішити експертні питання не надалося можливим у звязку з протиріччями у показаннях свідків, а також відомостей, що містяться в медичній документації, про її психічний стан в цей період часу (а.с. 140-142).

Заслухавши думку сторін, у тому числі і відповідача, який заперечує проти призначення експертизи, та вказав, що ОСОБА_6 була адекватною жінкою, постійно спілкувалася з ним, він постійно надавав їй та ОСОБА_7 практичну допомогу по господарству, суд вважає, що для вирішення питання про психічний стан ОСОБА_6 в період посвідчення розпорядження про заповіт всього свого майна ОСОБА_3 і посвідчення заповіту потрібні спеціальні знання в області медицини, вирішивши клопотання експертів про уточнення доручення, суд дійшов висновку, що у справі необхідно призначити судово-психіатричну (посмертну) експертизу, оскільки питання, поставлені перед експертами, належать виключно до компетенції експертів-психіатрів. Вирішуючи питання щодо призначення експертизи відповідній судово-експертній установі, суд враховує те, що сторони не домовилися про конкретну експертну установу, адже відповідач заперечив проти призначення експертизи, тому суд вважає доцільним доручити проведення експертизи Київському міському центру судово-психіатричної експертизи, про що просить позивач і його представник, оскільки наявні обставини, що зумовлюють недоцільність проведення експертизи в установі за зоною обслуговування.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

Керуючись ст.ст. 144, 145, 168, 202, 203 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Призначити у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним судово-психіатричну (посмертну) експертизу, на вирішення якої поставити питання:

-в якому психічному стані знаходилася ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Дніпропетровська, під час посвідчення заповіту 21 листопада 2012 року?

-чи страждала ОСОБА_6 за життя психічним захворюванням, на інші захворювання, у тому числі хворобою Альцгеймера на час посвідчення заповіту 21.11.2012 року?

-чи могла ОСОБА_6 за своїм психічним станом або за станом здоровя, викликаного іншою хворобою, у тому числі хворобою Альцгеймера, у зазначений час правильно усвідомлювати свої дії і керувати ними?

Проведення експертизи доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи (м. Київ, вул. Кирилівська, 103-А), попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Надати для проведення експертизи: цивільну справу № 190/1702/15-ц, амбулаторну картку хворої ОСОБА_6 № 1096, історію хвороби № 2975.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.С.Резніченко