Справа №489/2605/16-ц 01.08.2016 01.08.2016 01.08.2016
Справа №489/2605/16-ц Головуючий по першої інстанції Губницький Д.Г.
Провадження №22-ц/784/1792/16 Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
УХВАЛА

Іменем України

01 серпня 2016 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Галущенка О.І.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: заявника - ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалу судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25 травня 2016 року, постановлену у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною,

УСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про визнання недієздатною її рідної тітки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає у Миколаївському геріатричному пансіонаті міста Миколаєва.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначала, що ОСОБА_4 є особою похилого віку та через хворобу не може розуміти свої дії і потребує постійного стороннього догляду.

Посилаючись на викладенні обставини, бажання піклуватися своєю тіткою, а також на те, що ОСОБА_4 не усвідомлює значення своїх дій, заявниця просила визнати ОСОБА_4 недієздатною, призначивши у справі судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану останньої.

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25 травня 2016 року заяву ОСОБА_2 повернуто останній на підставі ч.4 ст.121 ЦПК України, з посиланням на те, що з доданих до заяви доказів неможливо встановити факт родинних відносин між заявником та ОСОБА_4

Не погодившись із зазначеною ухвалою судді, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, а також на те, що ним не дослідженні усі обставини справи у сукупності, просила ухвалу судді скасувати та покласти на районний суд обов'язок прийняти заяву до провадження.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції вважав, що заявник не надала достатніх доказів наявності родинного зв'язку між нею та особою, яку просить визнати недієздатною.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується, вважає висновок суду першої інстанції щодо процесуальної долі заяви ОСОБА_2 помилковим і необґрунтованим, виходячи з наступного.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.1,3-4,10-11,303 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 1 ч.2 ст.234 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Главою 2 розділу VІ цього Кодексу встановлені особливості розгляду справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Так, за правилом ч.3 ст.237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

До близьких родичів, які можуть подати заяву про визнання фізичної особи недієздатною відносяться фізичні особи, природний зв'язок між якими ґрунтується на походженні однин від одного або від спільних предків. Щодо членів сім'ї та близьких родичів, то до них слід віднести за аналогією зі ст.52 ЦПК України таких осіб: чоловіка, дружину, батька, матір, вітчима, мачуху, сина, дочку, пасинка, падчерку, брата, сестру, діда, бабу, внука, внучку, усиновлювача чи усиновленого, опікуна чи піклувальника, особу, над якою встановлено опіку чи піклування, членів сім'ї або близьких родичів цих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця ОСОБА_2 у своїй заяві зазначає, що вона є племінницею ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є рідною сестрою її матері, та надає на підтвердження наведеного відповідні документи, які, на її думку, є достатніми для підтвердження її права на звернення до суду з вищевказаною заявою.

Відповідно до ст.120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що до неї додаються, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При цьому кількісний та якісний склад документів, відповідно до принципу диспозитивності, позивач визначає самостійно.

Виключенням з цього правила є лише пряме зазначення закону, щодо обов'язковості надання певних документів.

Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення заяви, суддя не врахував вимоги цивільно-процесуального права та залишив поза увагою той факт, що у разі подання заяви неналежним заявником, це не є підставою ні для повернення заяви, ні для відмови у відкритті провадження.

Окрім цього, відповідно до змісту ст.121 ЦПК України, ненадання заявником доказів на підтвердження факту родинних відносин не є підставою для повернення йому такої заяви.

За вказаних обставин, оскаржувана ухвала судді, як така, що постановлена з порушенням процесуального закону, на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, підлягає скасуванню, з поверненням матеріалів до того ж суду для вирішення питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.303,312,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25 травня 2016 року скасувати, а заяву з доданими до неї документами направити до того ж суду для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

О.І. Галущенко