печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гладун Х.А.

при секретарі Кулаковій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, прокуратури Полтавської області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавські області про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, моральної шкоди в розмірі 200000 грн., заподіяної незаконними діями органів досудового слідства і суду, що полягає у незаконному притягненні його до кримінальної відповідності, незаконному обранні щодо нього міри запобіжного заходу.

В судовому засіданні представник позивача доводи позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник прокуратури Полтавської області в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, підтримав письмові заперечення. Зазначив, що позивачем не доведено в належний спосіб протиправність дій органів прокуратури. Значний термін перебування під слідством та судом перш за все обумовлений тривалим розглядом справи саме в суді через неналежну процесуальну поведінку позивача, що виключає відповідальність органів прокуратури. Позивачем невірно вирахувано строк перебування під слідством та судом, який фактично становить 20 місяців 28 днів, та обмежується датою повернення кримінальної справи на додаткове розслідування - 25.12.2013 р., після якої Позивачу повідомлення про підозру не виносилося та не вручалося, його права та свободи у будь-який інший спосіб не обмежувалися. Крім того, позивачем в належний спосіб не доведено наявності причинно-наслідкового зв'язку між перебуванням на лікуванні, погіршенням стану здоров'я та розслідуванням відносно нього кримінальної справи, а також не обґрунтовано розмір заподіяної моральної шкоди.

Представник Головного управління Національної поліції в Полтавській області будучи належним чином повідомленим про день, час, місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи, просив слухати справу у його відсутність. В письмових запереченнях зазначив, що органи поліції не є правонаступниками органів міліції, Позивач не вступав у правовідносини з Головним управління Національної поліції в Полтавській області та Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавські області, а тому, позовні вимоги до вказаних установ поліції є безпідставними. Крім того, позивачем в належний спосіб необґрунтовано розмір заподіяної моральної шкоди.

Будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду справи представники Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавські області в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно протоколу дільничної виборчої комісії про підрахунок голосів виборців на виборчий дільниці № 12056 з виборів сільського голови Позивача обрано Яхниківським сільською головою Лохвицького району Полтавської області.

Постановою прокурора Полтавської області від 16.03.2012 року стосовно Позивача порушено кримінальну справу № 121130009 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України. Організацію досудового слідства покладено на прокурора Лохвицького району Полтавської області.

Постановою слідчого прокуратури Лохвицького району Полтавської області від 27.03.2012 Позивача притягнуто в якості обвинуваченого та пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою Лохвицького районного суду Полтавської області від 27.03.2012 р. стосовно Позивача обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

28.03.2012 року обвинувальний висновок затверджено прокурором Лохвицького району Полтавської області та його направлено до Лохвицього районного суду Полтавської області для розгляду по суті.

Під час судового розгляду справи постановою Лохвицького районного суду Полтавської області від 11.02.2013 запобіжний захід стосовно Позивача змінено з підписки про невиїзд на тримання під вартою та 13.02.2013 позивача поміщено до ізолятора тимчасового тримання Лохвицького РВ УМВС України в Полтавській області.

Вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 15.02.2013 Позивача визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. КК України та засуджено за ч. 2 ст. 191 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посаду сільського голови с. Яхники Лохвицького району Полтавської області строком на 2 роки 6 місяців, за ч. 1 ст. 366 КК України - до 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посаду сільського голови с. Яхники Лохвицького району Полтавської області строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України Позивача звільнено від відбування покарання з випробувальним іспитовим строком 1 рік. Запобіжний захід за вироком обрано у вигляді підписки про невиїзд.

Отже під вартою Позивач перебував 2 дні.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25.04.2013 вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 15.02.2013 скасовано, кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд до Лохвицького районного суду Полтавської області.

У подальшому, постановою Апеляційного суду Полтавської області від 15.08.2013 підсудність кримінальної справи змінено, справу направлено для розгляду до Гадяцького районного суду Полтавської області.

Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 25.12.2013 кримінальну справу направлено прокурору Лохвицького району Полтавської області на додаткове розслідування.

В зв'язку з набранням чинності КПК України 2012 р. за фактом вчинення Позивачем злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2014 внесено відомості за № 0000030. Досудове розслідування доручено Лохвицькому РВ УМВС України в Полтавській області.

Постановою слідчого СВ Лохвицького РВ УМВС України в Полтавській області від 30.05.2015 кримінальне провадження № 0000030 від 17.01.2014 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України 2012 року, у зв'язку із відсутністю в діях ознак кримінальних правопорушень.

Таким чином судовим розглядом встановлено, що на протязі більше 3 років позивач піддавався кримінальному переслідуванню. При цьому, згідно доводів позивача, які відповідачами у встановленому законом порядку не спростовані, будь-яких перешкод для проведення судового слідства з боку позивача, як обвинуваченого, не здійснювалося, він з'являвся на усі слідчі дії та судові засідання.

Доводи прокуратури Полтавської області щодо неналежної процесуальної поведінки Позивача під час розгляду справи в суді належним чином не підтверджені.

В сукупності час перебування позивача під слідством та судом, з моменту прийняття слідчим прокуратури Лохвицького району Полтавської області Савченко О.І. постанови про притягнення Позивача в якості обвинуваченого у кримінальній справі № 1.03.2012 року та до прийняття слідчим СВ Лохвицького РВ УМВС України в Полтавській області постанови від 30.05.2015 про закриття кримінального провадження № 0000030 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, становить 38 місяців 3 дні.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, суду, Позивач посилався на те, що незаконними діями вказаних органів йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що близько 3 років він піддавався незаконному притягненню до кримінальної відповідальності. Протягом цього строку був порушений сталий уклад життя, були порушені нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження нормального активного громадського життя, порушені стосунки з оточуючими, які через наявність кримінального переслідування почали ставитися до нього негативно, що призвело до обмеження не лише стосунків із оточуючими людьми. Факт притягнення його до кримінальної відповідальності висвітлювався в місцевих ЗМІ, а тому став відомий мешканцям не лише с. Яхнівки, а й усього Лохвицького району. Протоколом 22-ої сесії скликання Яхниківської сільської ради від 21.06.2013 депутатами сільської ради Позивачу, в зв'язку з притягненням його до кримінальної відповідальності висловлено недовіру та достроково припинення його повноваження як голови, а відтак Позивач фактично залишився без роботи та засобів до існування. При цьому, сам факт висловлення Позивачу недовіри як сільському голові сам по собі є ганебним та таким, що з різко негативної сторони характеризує його як людину і як керівника органу місцевого самоврядування. Позивач майже перестав виходити з дому та відчужився від людей. Ситуація, що склалася, внесла повну невизначеність щодо його майбутнього. Внаслідок безпідставного притягнення до кримінальної відповідальності у Позивача знизилась самооцінка та самоповага. Безпідставне звинувачення у вчиненні кримінального злочину принижували честь та людську гідність Позивача, ставила під сумнів для оточуючих його моральні та людські якості, чесність, порядність, сприяли зниженню поваги до нього та авторитету оточуючих. Як колишньому вчителю та директору школи йому було соромно зустрічатись зі своїми колишніми учнями для яких він був взірцем порядності. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, він як людина, яка постійно займала активну громадянську позицію, було позбавлено можливості подальшої реалізації такого способу життя. Постійні хвилювання на допитах, під час судових засідань надовго вибивали його з колії, він втрачав сон, не міг нормально спілкуватися з рідними, друзями та сусідами, весь час відчував на собі їх негативне ставлення. Вказує, що він був обмежений у своїх правах, свободі пересування, свободі працевлаштування та свободи спілкування. Чітко розуміючи свою невинуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, вимушений був докладати значних зусиль до доведення своєї невинуватість. Внаслідок душевних страждань та стресового стану суттєво погіршився стан його здоров'я, загострились хронічні хвороби, в зв'язку чим, він неодноразово перебував на лікарняних та йому надавалася медична допомога. Вказаний період він піддавався моральним стражданням, так як перебував під постійним наглядом з боку правоохоронних органів, що принижувало його честь та гідність, престиж.

Моральну шкоду позивач оцінює в 200000,00 грн.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною 2 статті 2 вказаного Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються і моральна шкода (ч. 5 стаття 3).

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 вищевказаного Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4).

Положеннями Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ст. 13).

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування шкоди.

З матеріалів справи достовірно встановлено, що позивач перебував під слідством та судом з 27.03.2002 року до 30.05.2015, тобто 38 місяців.

Згідно пункту 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-2203цс15 від 02 грудня 2015 року, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», мінімальна заробітна плата в місячному розмірі з 01 травня 2016 року становить 1450 грн..

Оскільки Позивач перебував під слідством та судом в цілому 38 місяців, мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню, становить 55100,00 грн. (1450,00 грн. * 38 місяців).

За загальними правилами розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що досудове та судове слідство стосовно позивача тривало понад 3 роки, позивач був вимушений докладати зусиль для доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, приймати участь в процесуальних діях на стадії досудового розслідування та в судових засіданнях, що призвело до зміни його звичного укладу життя, негативно вплинуло на його сталий уклад життя та свідчить про завдання останньому моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Враховуючи тривалість та глибину моральних страждань, суд вважає, що розмір моральної шкоди у майже мінімальному розмірі не є справедливим по відношенню до позивача і вважає необхідним збільшити розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодування за рахунок коштів державної бюджету України, до 75000 грн., що відповідає засадам розумності та справедливості, враховуючи обставини справи, в зв'язку з чим, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 56 Конституції України, ст.. 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст.10. 11, 61, 209, 212, 213 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, прокуратури Полтавської області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавські області про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 75000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Х.А. Гладун