08.07.2016 Єдиний унікальний номер 205/8306/14-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі :
головуючого судді Федченко В.М.
при секретарі Джурко Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору дарування недійсним, -
01 липня 2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було постановлено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору дарування недійсним, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
У відповідності до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.
Питання щодо винесення додаткового рішення розглянуто згідно ч.3 ст.220 ЦПК України у відсутності сторін, які причини неявки суду не повідомили.
У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено, що при винесенні рішення судом не розглянутий другий пункт позовних вимог, а саме не застосовані наслідки визнання недійсності правочину та питання, щодо розподілу судових витрат, а саме, стягнення судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Отже, суд вважає за необхідне скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2на домоволодіння №8 по вул. Курильській в м. Дніпропетровську та поновити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на домоволодіння №8 по вул. Курильській в м. Дніпропетровську.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовною заявою був сплачений судовий збір в розмірі 121,80 грн., а її позов задоволений, з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмір 121,80 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.220 ЦПК України, суд, -
Доповнити рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору дарування недійсним.
Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2на домоволодіння №8 по вул. Курильській в м. Дніпропетровську.
Поновити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на домоволодіння №8 по вул. Курильській в м. Дніпропетровську.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмір 121,80 грн.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Суддя В.М. Федченко