Справа № 536/785/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Степаненка Ю.І.,

з секретарем судового засідання Левицькою І.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи по довіреності ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 19 травня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Обґрунтовувала позов тим, що з серпня 2003 року вона з відповідачем ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4. В квітні 2005 року вони припинили шлюбні відносини, так як ОСОБА_3 залишив її, коли дочка досягла віку 8 місяців.

Вона була вимушена звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів, що підтверджується рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 30 серпня 2005 року.

З того часу батьківство ОСОБА_3 значилося лише в тому, що він не регулярно, не в повному обсязі і завжди з боргами виплачував аліменти. Борг по аліментах є і на даний час, що підтверджується довідками Автозаводського ВДВС.

Він жодного разу не цікавився на які кошти утримується дитина.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 лютого 2007 року їх шлюб офіційно розірвано, місце проживання дочки визначено з нею.

З квітня 2005 року, коли відповідач залишив сім'ю, він більше не бачив та не спілкувався з дочкою ОСОБА_4. Як батько, не приймає участі у її вихованні, не забезпечує нормальних умов для її життя, не готував і не готує її до самостійного життя. Він ніколи не проявляв інтересу до внутрішнього світу дитини, а тому вона вважає, що ОСОБА_3 в достатній мірі не сприяв всебічному розвитку здібностей і талантів дочки ні матеріально, ні морально.

Всі питання щодо виховання та утримання дочки вирішуються нею самостійно без участі і підтримки з боку відповідача. Це підтверджується інформацією про ученицю 6-А класу Кременчуцької ЗОШ І-ІІ ступенів №16, довідкою №24/02/2016 від 24 лютого 2016 року з Модельного агентства "Вікторі та Бюті", довідкою з гуртка "Театр Ліберті", протоколом індивідуального діагностичного обстеження ЗНЗ №16 від 19.02.2016 року. Ці заняття потрібні неповнолітній дочці, вона відвідує кожний гурток із задоволенням. Для розвитку дитини вона прикладає всі зусилля та можливості.

В серпні 2008 року вона уклала шлюб з ОСОБА_6, який почав виховувати її дочку ОСОБА_4, як рідний батько. Вона його вважає за батька, тільки коли дитині виповнилося 9 років, вона почала усвідомлювати, що у неї з матір'ю різні прізвища.

Свого біологічного батька ОСОБА_3 дочка не знає, не бачила його, так як він ніколи не виявляв бажання спілкуватися з нею і не цікавився її життям.

Службою у справах дітей було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов сім'ї, в якій проживає неповнолітня ОСОБА_4.

Перевіркою встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини.

Вважає, що відповідач ОСОБА_3 не виконує свої батьківські обов'язки в достатній мірі. Він ніяким чином не піклується про дочку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її навчанням, не бере участі у підготовці дитини до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Він не бачив дочку майже 12 років.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, вона розцінює як ухилення від належного виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, а тому вона вважає, що відповідач ОСОБА_3 має бути позбавлений батьківських прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено в описовій частині рішення та просила суд позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав, стягнути з нього на її користь судові витрати в сумі 551,20 гривень.

Представник Органу опіки і піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов визнав повністю та не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_4 та стягнення з нього на користь позивача судових витрат.

Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, думку дитини ОСОБА_4 при вирішенні питань, що стосуються її життя, яка повідомила суду, що батька ОСОБА_3 вона не знає та з ним не спілкується, своїм батьком вона називає ОСОБА_6, з яким проживає та висловила свою згоду на позбавлення відповідача батьківських прав, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що вони з 23 серпня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12 лютого 2007 року був розірваний (а.с.8,36).

Відповідач ОСОБА_3 маючи малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), ухиляється від виконання покладених на нього статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" та статтею 150 Сімейного кодексу України обов'язків по вихованню дитини.

Згідно поданої інформації з Кременчуцької ЗОШ І-ІІІ ступенів №16 відповідач ОСОБА_3 на батьківські збори не з'являвся жодного разу, навчанням та вихованням дитини не цікавиться. Зі слів матері участі у вихованні та утриманні дитини не бере, фінансово не допомогає, з дочкою не спілкується (а.с.18).

Згідно довідки про склад сім'ї ОСОБА_4 зареєстрована за місцем свого проживання разом з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_1 (а.с.27).

Орган опіки і піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_4 (а.с. 54,55,56).

Сам відповідач ОСОБА_3 надав свою згоду на позбавлення батьківських прав, про що подав письмові заяви (а.с.57,58).

Згідно частин 2,3 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.4 статті 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п.2 ч.1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Оскільки судом повно, всебічно і об'єктивно з'ясовано, що відповідач ОСОБА_3 тривалий час (більше одинадцяти років) не піклується про фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересів до внутрішнього світу дитини, самоусунувся від покладених на нього законом батьківських обов'язків, суд постановляє рішення про позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо його малолітньої дочки ОСОБА_4.

Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 гривень (а.с.1), а тому суд стягує ці витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства", статтями 7-10,150,155, п.2 ч.1 статті 164, статтею 171 СК України, частинами 1,2 статті 3, частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини, ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,статтями 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю. І. Степаненко