АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача Лизуненко А.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2010 року в справі за позовом Акціонерного банку «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року Акціонерний банк «Український Бізнес Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення з ОСОБА_4 суму боргу за кредитним договором №70/Ф від 22.10.2008 в розмірі 6 450 022,06 грн. та просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 126,7 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом КМНО Вепрейчук О.І. 02.11.2007 та зареєстрованого в реєстрі за № 538.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.05.2010 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» заборгованість за кредитним договором №70/Ф від 22.10.2008 станом на 27.01.2010 у розмірі 6 450 022,06 грн., а також судові витрати у розмірі 2 799,70 грн. У задоволенні іншої частини вимог позову відмовлено.

Справа № 2-1465/10
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7067/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Пилаєва М.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що позивачем не надано жодного доказу щодо виконання умов кредитного договору, надання коштів в зазначеному розмірі та направлення вимог відповідачам. Зазначив, що при розгляді справи по суті суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність доказів на підтвердження позивачем негативних наслідків у зв'язку з неповерненням кредиту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства та умов кредитного Договору, взяті на себе зобов'язання з погашення заборгованості не виконав, а вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволенню не підлягають, з огляду на положення ст. 12 Закону України «Про іпотеку», оскільки позбавляє відповідача права на добровільне виконання рішення суду.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, у зв'язку з чим не переглядається судом апеляційної інстанції.

При розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 22.10.2008 між Акціонерним банком «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний Договір №70/Ф, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5 000 000 млн. гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20 % річних строком до 22.10.2011 за встановленим в Договорі графіком, в тому числі з щомісячною сплатою комісії за супроводження кредитного договору у розмірі 16 300,00 грн. (т. 1, а. с. 7-9). Згідно з п.п. 4.5, кредитного Договору, у разі прострочення відповідачем виконання зобов'язання, на суму простроченої заборгованості нараховується 40% річних з дати виникнення простроченої заборгованості і до дати її погашення. Пунктом 6.3 передбачено право Банку вимагати дострокового розірвання договору. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 22.10.2008 між Акціонерним банком «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки б/н. Предметом іпотеки є належне іпотекодавцю нерухоме майно: квартира, загальною площею 126,7 кв.м., жилою площею 48,80 кв.м., кількість кімнат 3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого 02.11.2007 приватним нотаріусом КМНО Вепрейчук О.І. 02.11.2007 за № 538 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 05.11.2007 та записано в реєстрову книгу №д. 1077-144 за реєстровим №4847 (т. 1, а. с. 11-14). Позивач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним Договором виконав, а відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 27.01.2010 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 6 450 022,06 грн., яка складається з: суми поточної заборгованості за кредитом у розмірі 3 397 797,43 грн., суми простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 602 202, 57 грн., суми простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 1 221 822,06 грн. та суми простроченої заборгованості за комісією у розмірі 228 200,00 грн. (т. 1, а. с. 26). Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що відповідач, який добровільно погодився на умови кредитного договору повинен їх виконувати в строки, а у разі несвоєчасного погашення кредиту сплачувати проценти.

Матеріали справи свідчать, що у відповідача станом на 27.01.2010 за вищезгаданим кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 6 450 022,06 грн., яка складається з: суми поточної заборгованості за кредитом у розмірі 3 397 797,43 грн., суми простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 602 202, 57 грн., суми простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 1 221 822,06 грн. та суми простроченої заборгованості за комісією у розмірі 228 200,00 грн.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що в суді першої інстанції було встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір, умови якого не виконує саме відповідач, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо стягнення з останнього суму заборгованості за вказаним договором правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Банком не надавались кошти відповідачу в зазначеному розмірі не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина була встановлена, як при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази на підтвердження направлення вимог відповідачам про повернення кредиту є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи (т. 1, а. с. 15-23), яка була отримана ОСОБА_4 відповідно до копії поштового зворотнього повідомлення (т. 1, а. с. 25).

Також не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції посилання ОСОБА_4 на те, що останнім не здійснювалось виконання умов кредитного договору.

Матеріали справи свідчать, що позичальником здійснювалось погашення кредитної заборгованості (т. 1, а. с. 103, 110-112), що в свою чергу вказує на те, що останній виконував умови вказаного кредитного договору добровільно, тобто погоджувався з ними.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є посилання в апеляційній скарзі на те, що внаслідок не повернення кредиту Банку не було заподіяно будь-яких збитків, оскільки відповідно до вимог діючого законодавства Банківська діяльність кредитної установи, в якості основної мети виділяє отримання прибутку і її максимізацію.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач, отримавши відповідні кошти, не сплачує відсотки за кредитним договором та не повертає тіло кредиту, тому колегія суддів вважає, що саме згадані бездіяльність відповідача і наносить шкоди Банківській установі, завдаючи останній відповідних збитків у вигляді недоотриманих прибутків.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 2 п. 6 ст. 79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Зважаючи на викладене та вимоги ст. 88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь АБ «Український Бізнес Банк» витрати пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик у розмірі 210 грн. з кожного.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2010 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь Акціонерного банку «Український Бізнес Банк» витрати за оплату публікації оголошення в газеті по 210 грн. з кожного.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк