АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Білич І.М.

БолотоваЄ.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу у розмірі 652 204,63 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

ОСОБА_2, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог, не взяв до уваги вимоги ч. 3 ст. 61 ЦПК України та не врахував обставини, встановлені рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року, яким визнано недійсним правочин - угоду про припинення зобов'язань виконанням, проведених належним чином від 18 грудня 2012 року, укладену ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 Зазначає, що зобов'язання відповідача щодо повернення коштів позивачу по банківських вкладах за договорами залишаються в силі.

Особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у її відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Представник ПАТ «Дельта Банк», належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, надіслав заяву про відкладення розгляду справи, однак повідомлені ним причини неявки неповажні, крім того, ПАТ «Дельта Банк» є юридичною особою та має можливість забезпечити явку повноважного представника у судове засідання, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

_____________________________________________________

Справа № 757/957/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/10158/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Під час розгляду справи судом встановлено, що протягом 2009-2011 років між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було укладено ряд договорів банківського вкладу, відповідно до умов яких позивач передала банку грошові кошти за договором № 002-28133-070211 від 7 лютого 2011 року «Найкращий для Своїх» в розмірі 14885 доларів США, за договором № 002-28511-110810 від 11 серпня 2010 року «Найкращий для Своїх» в розмірі 400 євро, за договором № 002-28133-011210 від 1 грудня 2010 року «Найкращий для Своїх» в розмірі 1000 грн., за договором № 005-28509-151209 від 15 грудня 2009 року «Найкращий для Друга» в розмірі 4270 євро, за договором № 2630/40/172524 від 2 лютого 2010 року «Найкращий» в розмірі 13995,93 доларів США, за договором № 002-28511-050210 від 5 лютого 2010 року «Найкращий» в розмірі 1000 грн. 00 коп., за договором № 003-28133-180311 від 18 березня 2011 року «Найкращий для Своїх» в розмірі 5814,46 доларів США, за договором № 007-28509-191211 від 19 грудня 2011 року «Найкращий від Миколая» в розмірі 1700 грн. 00 коп., за договором № 001-28511-271211 від 27 грудня 2011 «Найкращий Новорічний» в розмірі 400 євро. Вказана обставина підтверджується рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року та банківськими виписками по вказаним договорам (а. с. 8-10, 11, 12-20).

18 грудня 2012 року між тими ж сторонами була укладена угода про припинення зобов'язання виконанням, проведених належним чином.

На виконання умов вказаної угоди відповідач здійснив виплату позивачу суми банківського вкладу за договором банківського вкладу «Найкращий для Своїх» № 002-28133-070211 від 7 лютого 2011 року в розмірі 15 876,36 доларів США.

Згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року, у справі № 757/17361/15-ц позов ОСОБА_2 до ПАТ Дельта Банк» про визнання вказаної угоди недійсною - задоволено. Визнано недійсним угоду про припинення зобов'язання виконанням, проведених належним чином від 18 грудня 2012 року, укладену між ОСОБА_2 до ПАТ Дельта Банк» (а. с. 8-10,11).

Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором № 002-28511-110810 від 11 серпня 2010 року «Найкращий для Своїх», за договором № 002-28133-011210 від 1 грудня 2010 року «Найкращий для Своїх», за договором № 005-28509-151209 від 15 грудня 2009 року «Найкращий для Друга», за договором № 2630/40/172524 від 2 лютого 2010 року «Найкращий» в розмірі 13995,93 доларів США, за договором № 002-28511-050210 від 5 лютого 2010 року «Найкращий», за договором № 003-28133-180311 від 18 березня 2011 року «Найкращий для Своїх», за договором № 007-28509-191211 від 19 грудня 2011 року «Найкращий від Миколая», за договором № 001-28511-271211 від 27 грудня 2011 року «Найкращий Новорічний» не виконав, зокрема, не повернув належні позивачу грошові кошти з нарахованими процентами.

На підставі постанови Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що на час вирішення справи в ПАТ «Дельта Банк» діяла тимчасова адміністрація, що унеможливлює задоволення вимог вкладника на підставі ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, на підставі постанови Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Згідно з ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 вищевказаного Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Вищезазначеним Законом визначений спеціальний порядок здійснення виплат кредиторам, у т.ч. за вкладами в іноземній валюті, які здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, та виключно в національній валюті України, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Наведене свідчить про те, що з дня введення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» не мав права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично був позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у т.ч. ОСОБА_2, яка виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними їй коштами.

Відповідно до абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, позивачем не доведено факту заподіяння моральної шкоди.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що позивач має майнову вимогу до банку, тобто є кредитором банку, позивачу належить діяти відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених статтею 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене та у зв'язку з тим, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: І.М. Білич

Є.В.Болотов