Справа № 454/3350/13 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/8247/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар Симець В.І.

з участю представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 3 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_5 міської ради,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_5 міської ради №369 від 21.10.2011 року закрито з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України - справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу суду оскаржила позивач.

Вважає ухвалу незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті. Мотивує тим, що суд дійшов помилкового висновку про те, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки з аналогічним позовом в порядку встановленому КАС України зверталась до суду, однак суд ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 29.10.2013 року відмовив у відкритті провадження у справі, вважаючи, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як земельні спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав, в тому числі і з органами місцевого самоврядування, повязані з оскарженням його рішень, суди розглядають в порядку цивільного судочинства. При цьому у позові і ухвалі зазначалось, що земельна ділянка, яка є предметом спору уже була надана ОСОБА_5 міською радою ОСОБА_4 Н, передана їй документально у власність. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер та виготовлено державний акт, який не видано позивачу за обставин зазначених у позові. Вказана земельна ділянка у ОСОБА_4 у встановленому порядку не вилучалась. Рішення органу місцевого самоврядування про надання у власність позивачу земельної ділянки, з приводу якої винесено оспорюване позивачем рішення є чинним. Виконком ОСОБА_5 міської ради не вправі сам скасовувати прийняте раніше рішення, що підтверджено судом. Тому рішення ОСОБА_5 міської ради №396 від 21.10.2011 року про надання дозволу ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на виготовлення документації на ту саму земельну ділянку є незаконним і спір що виник не є адміністративно-правовим.

Виходячи з вищенаведеного оскаржувана ухвала суперечить фактичним обставинам. Крім того не узгоджується з висновками суду в ухвалі від 29.10.2013 року у справі №454/3054/13-а про відмову у відкриття провадження у аналогічний справі в порядку КАСУ.

При розгляді справи за апеляційною скаргою представник відповідача ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечив. Просить врахувати, що постановлення судом першої інстанції 29.10.2013 року ухвали про відмову у відкритті провадження у справі за аналогічним позовом позивача поданим у порядку КАСУ не позбавляло її права на оскарження такої ухвали і таким правом позивач не скористалась. Наявність такої ухвали не позбавляла права суд першої інстанції вирішити питання про закриття провадження у справі, з підстав визначених п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України. На даний час на розгляді у суді знаходиться позов його довірителя про визнання незаконним рішення ОСОБА_5 міської ради від 15.09.2011 року за № 341, яким передано у власність позивачки для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку по вул. Хмельницького 8. Державний акт про право власності на земельну ділянку позивачу не видано, а тому спір не може розглядатись у порядку ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради у клопотанні від 11.02.2016 року просить справу розглядати у відсутності представника.

Інші учасники в судове засідання не з»явились. Належно повідомлені про час та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомили. Колегія суддів вважає, що справу можна розглядати у відсутності учасників, що не з»явились, що відповідатиме вимогам ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спір який виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 міською радою, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства виходячи з аналізу п.1 ст.17 КАС України, рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 року №10-рп/2010 у справі №1-6/2010.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення №369 від 21.10.2011 року, яким надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків та господарських будівель, ведення особистого селянського господарства. З посиланням на ст.ст. 116, 122, 152, 155 ЗК України просила визнати частково протиправним та скасувати дане рішення в частині включення до площі ділянки 235 м. кв яка планується для передачі у спільну сумісну власність відповідачам земельну ділянку площею 67 кв.м. по вул. Б.Хмельницького у м. Сокаль між будинками №8 і №12, яка згідно чинного рішення № 341 від 15.09.2011 року уже передана у власність позивача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, викладеній у Рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі № 1-6/2010 за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України, вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Враховуючи перелічені вище норми, суд першої інстанції не врахував, що як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є законність дій міської ради щодо прийняття рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку для передачі її у власність відповідачам, частина якої, як вважає позивач за чинним рішенням ОСОБА_5 міської ради уже передана у її власність, що дає їй право оскаржувати рішення органу місцевого самоврядування стосовно цієї ділянки в порядку цивільного судочинства.

Відсутність на даний час у позивача Державного акта про право власності на земельну ділянку на підставі чинного рішення органу місцевого самоврядування про передачу ділянки у її власність не свідчить про виникнення між сторонами публічно-правового спору незважаючи на суб»єктний склад учасників.

В даному випадку виник спір хоча і пов'язаний з оскарженням рішення та дій суб'єкта владних повноважень, однак з приводу земельної ділянки, частина якої уже передана у власність позивача за чинним рішенням.

Ухвалою 29.10.2013 року Сокальського районного суду Львівської області позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі за аналогічним позовом поданим в порядку КАСУ з мотивів, що спір підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. Винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали в тому числі обмежує доступ позивача до правосуддя.

Тому колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п.3 ч.1 ст. 311, 313, п.2 ч.1 ст. 314, ст.315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 3 листопада 2015 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді