№243/6168/16-ц
№2-о/243/602/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року Слов"янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Руденко Л.М.

при секретарі Дручиніній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

29.07.2016р. до Слов'янського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем по заповіту ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після тривалої хвороби померла 01 квітня 2015 року у м. Донецьк. ОСОБА_2, була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Видане заявниці свідоцтво про смерть № І-НО №829972 від 01 квітня 2015 року, є недійсним, так як воно видано на тимчасово окупованій території України у м.Донецьку.

Зареєструвати смерть ОСОБА_2 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджуються відмовою у проведенні державної реєстрації смерті від 26.07.2016 року №2852/03.45.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2, заявниці потрібно для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть, без якого вона не може звернутись до нотаріуса для оформлення спадщини за заповітом.

Просить суд встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Терновка, Павлоградського району Дніпропетровської області, померла 01 квітня 2015 року у Будьонівському районі м. Донецька Донецької області.

У судове засідання заявниця, зацікавлена особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не з»явилися, від них надійшли заяви щодо розгляду справи за їх відсутністю.

Дослідивши додані документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтується заява, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви по суті, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так у судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що:

- 02 жовтня 2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3, за яким заповіла заявниці ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6);

- відповідно до свідоцтва про смерть, який видано 01 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м.Донецьку так званої «ДНР», серії І-НО №829972, вказано, що ОСОБА_2, померла 01 квітня 2015 року, актовий запис №300 (а.с.7);

- 01 квітня 2015 року комунальний заклад «Центр первинної медично-санітарної допомоги № 1 у м.Донецьк» видало довідку №233 про те, що ОСОБА_2, померла внаслідок хронічної судинної мозкової недостатності третього ступеню, у віці 83 роки (а.с.8).

Згідно ст. 257-1 ч. 1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_4 України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення померлою.

Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації смерті відділу ДРАЦС від 26.07.2016 року № 2852/03.2-45, документи, подані для державної реєстрації смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому було відмовлено у державній реєстрації смерті (а.с.5).

Тобто свідоцтво про смерть ОСОБА_2І,, померлої 01 квітня 2015 року, видане 01 квітня 2015 року в м. Донецьку на території тимчасово не підконтрольній Україні, не створює правових наслідків.

Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

За встановлених обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття

спадщини. Крім того, факт смерті ОСОБА_2 Є І. 01.04.2015 року у м. Донецьку, підтверджується заявами ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9-12). Таким чином є всі підстави для задоволення заяви ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 60, 61, 64, 209 ч.3, 213, 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заявлені вимоги ОСОБА_1, зацікавлена особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті, задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Терновка, Павлоградського району Дніпропетровської області, померла 01 квітня 2015 року у Будьонівському районі м. Донецька Донецької області, причина смерті - хронічна судинна мозкова недостатність третього ступеню.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: