Справа № 901/2259/12
Провадження № 22-ц/779/1030/2016
Головуючий у 1 інстанції Круль І.В. І. В.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.

секретаря: Петріва Д.Б.

з участю: апелянта ОСОБА_2, скаржника ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державних виконавців відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції за апеляційною скаргою заступника начальника Богородчанського районного управління юстиції - начальника відділу ДВС на ухвалу Богородчанського районного суду від 06 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції та після уточнення вимог скарги просив визнати незаконними та скасувати постанову від 22 лютого 2013 року про стягнення виконавчого збору та від 01 лютого 2016 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору в сумі 22607, 21 гривень.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 06 квітня 2016 року визнано незаконними та скасовано постанову головного державного виконавця відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції №ВП №36580854 від 22 лютого 2013 року про стягнення виконавчого збору у сумі 22607, 21 гривень та постанову ВП №49990071 від 01 лютого 2016 року про відкриття виконавчого провадження для стягнення виконавчого збору в сумі 22607, 21 гривень на підставі незаконної постанови №36580854 від 22 лютого 2013 року.

На дану ухвалу заступник начальника Богородчанського районного управління юстиції подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та постановити нову.

Апелянт у скарзі зазначає, що головний державний виконавець після спливу терміну самостійного виконання боржником рішення суду правомірно стягнув виконавчий збір відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Доводи скаржника ОСОБА_3 про те, що він не отримував постанову про стягнення виконавчого збору №36580854 від 22 лютого 2013 року, яку направлено на адресу, зазначену у виконавчому документів не відповідає дійсності, так як у постанові про відкриття виконавчого провадження №36580854 від 15 лютого 2013 року, яка чинна і не скасована, отримана власноручно відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. У пункті 2 та 3 постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено, що боржнику необхідно самостійно виконати виконавчий лист №901/2259/12 у строк до 22 лютого 2013 року, а у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, тому він повинен був знати про її існування, оскільки до 22 лютого 2013 року боржником сума боргу 226072, 18 гривень визначена рішенням суду не оплачена.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, скаржника ОСОБА_3, який скаргу заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи скаргу суд першої інстанції правильно виходив з того, що постанова ВП №36580854 від 22 лютого 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору є неправомірною. У зв'язку із цим обґрунтовано скасував і постанову головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження для стягнення цього виконавчого збору.

Згідно з ч. 3ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до частини першої статті 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є: невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред'явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору після пересвідчення в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та здійснення ним дій, спрямованих на добровільне виконання рішення та закінчення добровільного строку виконання рішення та під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю.

Матеріали справи свідчать, що 15 лютого 2013 року головним державним виконавцем Коржаком Б.Б. відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого відділення № 1008/055 філії Івано-Франківського обласного управління 226072, 18 гривень заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 46 від 28 лютого 2008 року та надано строк до 22 лютого 2013 року для самостійного виконання рішення.

Постановою головного державного виконавця 13 березня 2013 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику в межах суми звернення стягнення 248 679, 18 гривень (а.с. 43).

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

На а.с. 49, 52 є супровідні листи про направлення ОСОБА_3 постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору та на а.с. 55 є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання ОСОБА_3

22 лютого 2013 року головним державним виконавцем Коржаком Б.Б. відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції винесена постанова про стягнення з ОСОБА_3 22607,21 гривень виконавчого збору.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 30 квітня 2013 року розстрочено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконання рішення Богородчанського районного суду від 28 грудня 2012 року до лютого 2018 року.

25 січня 2016 року заборгованість перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого відділення № 1008/055 філії Івано-Франківського обласного управління 226072, 18 гривень за договором відновлювальної кредитної лінії № 46 від 28 лютого 2008 року погашено повністю та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№ 36580854.

01 лютого 2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції Любенько Н.Я. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 49990071 про стягнення виконавчого збору.

У даному випадку враховуючи, що сам державний виконавець постановою від 15 лютого 2013 року надав боржнику строк до 22 лютого 2013 року для самостійного виконання рішення, і до закінчення цього строку постановив стягнути з ОСОБА_3 виконавчий збір, суд першої інстанції правильно визнав такі дії державного виконавця неправомірними.

Крім цього, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги доводи скаржника, що ще до закінчення строку для повернення кредитного зобов'язання, визначеного державним виконавцем, ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, повідомивши про це виконавця. Така заява боржника була задоволена і до погашення заборгованості ОСОБА_3, як встановлено судом, не було повідомлено про призначення для сплати суми судового збору.

Колегія суддів вважає, що не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги також доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 повинен був знати про стягнення з нього виконавчого збору тільки тому, що у постанові про відкриття виконавчого провадження №36580854 від 15 лютого 2013 року, яка чинна і не скасована зазначено, що боржнику необхідно самостійно виконати виконавчий лист №901/2259/12 у строк до 22 лютого 2013 року, а у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, тому він повинен був знати про її існування, оскільки до 22 лютого 2013 року боржником сума боргу 226072, 18 гривень визначена рішенням суду не оплачена.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника начальника Богородчанського районного управління юстиції - начальника відділу ДВС відхилити.

Ухвалу Богородчанського районного суду від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Я.Д. Горблянський

В.Д. Фединяк