РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Баздирь О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на майно, яке належало померлому 12 червня 2007 року батькові ОСОБА_2, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі договору дарування від 20 жовтня 1997 року.

Позов обґрунтовує наступним.

12 червня 2007 року помер батько позивача - ОСОБА_2, який проживав в своїй квартирі в АДРЕСА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на його квартиру.

Дана квартира АДРЕСА_3 належала померлому на підставі договору дарування від 20 жовтня 1997 року.

З 2006 року до дня смерті позивач постійно проживав з батьком. 13 червня 2007 року він поховав свого батька, та 14 червня 2007 року позивач терміново поїхав на заробітки в АРК міста Сімферополь, і тому не встиг отримати свідоцтво про смерть батька для надання його до нотаріальної контори для прийняття спадщини, як цього вимагає ст. 1269, 1270 ЦК України. Йому відомо, що батько заповіт не складав.

Після смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1, є єдиним спадкоємцем за законом. Із спадкодавцем фактично проживав разом однією сім'єю, спадкове майно фактично прийняв у спадщину.

До початку 2009 року із за фінансових обставин та за станом здоров'я позивач не мав можливості повернутися до місця мешкання для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, якій постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленому ст..1270ЦК України він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1273 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття. Від спадщини позивач не відмовлявся та вважав, що спадщину прийняв фактично.

24 червня 2014 року він звернувся до державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але позивачу в видачі свідоцтва було відмовлено з тієї підстави, що ним був пропущений строк для прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга ст.1272 ЦКУ), а також у разі відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Враховуючи все вище наведене, те що позивач фактично прийняв спадщину, він вимушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно.

Позивач в судовому засідані позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що позивач проживав разом з батьком на момент його смерті.

Суд заслухавши пояснення свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

12 червня 2007 року помер батько позивача - ОСОБА_2, який проживав в своїй квартирі в АДРЕСА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на зазначену квартиру, яка належала померлому на підставі договору дарування від 20 жовтня 1997 року.

З 2006 року до дня смерті позивач постійно проживав з батьком. 13 червня 2007 року він поховав свого батька, та 14 червня 2007 року позивач терміново поїхав на заробітки в АРК міста Сімферополь, і тому не встиг отримати свідоцтво про смерть батька для надання його до нотаріальної контори для прийняття спадщини, як цього вимагає ст. 1269, 1270 ЦК України. Йому відомо, що батько заповіт не складав.

Після смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1, є єдиним спадкоємцем за законом. Із спадкодавцем фактично проживав разом однією сім'єю, спадкове майно фактично прийняв у спадщину.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець,якій постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленому ст..1270ЦК України він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1273 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття. Від спадщини позивач не відмовлявся та вважав, що спадщину прийняв фактично.

24 червня 2014 року позивач звернувся до державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але позивачу в видачі свідоцтва було відмовлено з тієї підстави, що ним був пропущений строк для прийняття спадщини.

Вище викладене підтверджується такими доказами: копією технічного паспорту на квартиру від 20.10.1997 року, копією свідоцтва про народження II-ЖС №383819 від 27.11.1980 року, копією свідоцтва про смерть серії I-ЖС №082738 від 23.08.2007 року, копією договору від 20.10.1997 року, копією звіту про незалежну оцінку нерухомого майна-однокімнатної квартири №3 від 15.06.2016 року та фото таблицею до нього, відповідю на запит суду КП "Абрис" № 315 від 19.07.2016 р., відповідю Токмацької державної нотаріальної контори № 824/01-16 від 14.06.2016 р. та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 44414226 від 11.07.2016 р.

Таким чином, за позивачем необхідно визнати право власності на житлову квартиру в порядку спадкування за законом після померлого батька.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на майно, яке належало померлому 12 червня 2007 року батькові ОСОБА_2, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі договору дарування від 20 жовтня 1997 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: