Справа № 344/3288/16-ц
Провадження № 2/344/3048/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

законного представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 її представника ОСОБА_5

представника органу опіки та піклування ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що ОСОБА_9 склав заповіт щодо спірної квартири на користь позивачки та передбачив заповідальний відказ на користь відповідачки. Позивачка є малолітньою особою та прийняла спадщину. Однак не має можливості оформити своє спадкове право, оскільки відповідачка утримує у себе правовстановлюючий документ. Тому позивачка просила суд визнати за нею право на /2 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 47,0 кв.м., житловою 19.7 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9.

В судовому засіданні законний представник позивача підтримала позов із вказаних в ньому підстав.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник заперечили скаргу.

Представник відповідача надала пояснення про те, що спадкодавець передбачив в заповіті заповідальний відказ, але позивач не просить визнати своє право власності на частку із заповідальним відказом на користь відповідача, а тому просила суд відмовити в позові. Також представник ОСОБА_4 надала перед судом пояснення про те, що ОСОБА_2 має речове право на іншу квартиру, в якій може проживати, а тому просила відмовити у визнанні права власності за ОСОБА_1

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 надала пояснення про те, що позов обґрунтовано правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Однак з огляду на заперечення позову іншим відповідачем в основу даного судового рішення не може бути покладено визнання позову ОСОБА_3

Представник органу опіки та піклування надала пояснення про те, що орган опіки та піклування вважає за доцільне захистити права малолітньої особи у спосіб задоволення її позову, а відмова в позові про спадкування за заповітом на користь малолітньої особи була б порушенням майнових прав дитини.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про смерть № 179499 ОСОБА_9 помер 15/04/2014 р.

Свідоцтво про право власності на спірну квартиру видано 25/03/2009 р. на підставі рішення Виконавчого комітету від 24/02/2009 р.

13/05/2013 р. ОСОБА_9 склав заповіт на квартиру АДРЕСА_1 із заповідальним відказом у формі пожиттєвого проживання ОСОБА_4

Відповідно до свідоцтва про народження № 184914 ОСОБА_2 зареєстрована матір`ю ОСОБА_1

Відповідно до свідоцтва про народження № 197281 ОСОБА_9 зареєстрований батьком ОСОБА_10

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №1 ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_2

29/07/2015 р. ухвалено рішення, яким в позові ОСОБА_11 до ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання права власності на: 1/2 частку гаражу №76а по вул. Залізничній №4 в м. Івано-Франківськ в обслуговуючому кооперативі «Локомотив-ІФ» та на 1/2 частки на квартиру АДРЕСА_1; зустрічний позов задоволено частково та визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частки на гараж №76а по вул. Залізничній №4 в м. Івано-Франківськ в обслуговуючому кооперативі «Локомотив-ІФ» та на 1/2 частки на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже обставини спору, які встановлені в судовому рішенні від 29/07/2015 р. повторному встановленню не підлягають.

29/10/2015 р. судове рішення від 29/07/2015 р. залишено без змін.

08/03/2016 р. складено постанову нотаріуса, якою відмовлено ОСОБА_13 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я малолітньої ОСОБА_1 на ? частки у праві власності на квартиру №16 по вул. Залізнична в м. Івано-Франківськ.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 25/06/1999 р. співвласниками квартири по вул. Національної гвардії 18/40 в м. Івано-Франківськ є ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_10

Відповідно до висновку органу опіки та піклування він просив суд визнати за малолітньою ОСОБА_1 право власності на /2 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Отже малолітня ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, які складає право на 1/2 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В ст. 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином ОСОБА_1 набула спірну спадщину у власність у спосіб, що визначений законом.

Відповідно до ст. 1238 ЦК України предметом заповідального відказу може бути передання відказоодержувачеві у власність або за іншим речовим правом майнового права або речі, що входить або не входить до складу спадщини.

Отже наявність заповідального відказу не перешкоджає у визнанні права власності позивача.

При цьому право заповідального відказу не належить ОСОБА_1, а тому вона не має правових підстав для звернення до суду із позовом в інтересах ОСОБА_4 про визнання за нею права на заповідальний відказ, про що в судовому засіданні надала пояснення представник ОСОБА_4 і просила використати такі пояснення як підставу для відмови у вказаному позові.

Так само в судовому засіданні ОСОБА_2 надала пояснення про те, що позивачем не заперечується право ОСОБА_4З на заповідальний відказ, а також, що на час вирішення спору виключно ОСОБА_4 користується спірним майном і не допускає до нього позивача.

Крім цього рішенням Івано-Франківського міського суду від 29/07/2015 р. визнано право на частку в спірній квартирі за ОСОБА_4 Отже вона здійснює користування спірною квартирою і на підставі свого права власності на частку в спірній квартирі.

Тому визнання права власності ОСОБА_1 на належну їй частку в праві на спірну квартиру, що є її спадщиною за заповітом не порушує будь-яким чином будь-яких прав ОСОБА_4

Саме представник відповідача ОСОБА_4 надала в судовому засіданні пояснення про те, що ОСОБА_4 не надає оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_2 не надає можливості оформити інші спадкові права ОСОБА_4

Однак відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20/11/1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За вказаних обставин позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення.

В свою чергу в ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом встановлено, що позов обґрунтовано правовими підставами.

Ставки судового збору для даного виду позову визначено в ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Разом з цим відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Так позивачем вказано ціну позову половину платежу за договором інвестування. Проте в даній категорії спорів ціна позову визначається від вартості предмета спору на час звернення до суду, з урахуванням встановленого законодавством граничного строку дії оцінки майнових прав, а також із врахуванням звернення до суду із позовом про захист майнових прав малолітньої особи.

За вказаних обставин на час звернення до суду позивач повинна була сплатити судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної, який і підлягає компенсації за рахунок відповідача, що порушив майнові права позивача.

При цьому будь-яких порушень прав позивача відповідачем ОСОБА_3 перед судом не доведено, в свою чергу в судовому засіданні вказаний відповідач надала пояснення про не заперечення нею позову і просила про задоволення позову, а тому відсутні правові підстави для стягнення з неї всього або частини судового збору.

Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Так законом встановлено набуття малолітньою особою спадщини у свою власність без подання нею особисто, чи законними представниками в її інтересах, будь-яких заяв про прийняття спадщини та належність спадщини малолітній особі з часу її відкриття, незалежно від обтяження її речових прав речовими правами третіх осіб.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити;

визнати за ОСОБА_1 право на 1/2 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 47,0 кв.м., житловою 19.7 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 551,2 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський