Справа № 367/6344/15-ц
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.,

з участю секретаря Григорян Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі № 367/6344/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення по справі № 367/6344/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. В заяві заявник посилається на те, що заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11.12.2015 року по даній справі позов задоволено повністю, з нього, відповідача по справі стягнуто борг в сумі 2 270,0 доларів США, що складає 49 486,0 гривень та 4 250,0 євро, що складає 103 912,50 гривень, а всього 153 398,50 гривень та судові витрати у розмірі 1 534,0 гривень.

Заявник вказує, що 04.04.2016 року в цивільній канцелярії Ірпінського міського суду Київської області, знайомлячись з іншою цивільною справою, йому працівники канцелярії повідомили про те, що в провадженні цього ж суду знаходиться вищезазначена цивільна справа та по ній 11.12.2015 року ухвалено заочне рішення про стягнення з нього боргу. Оскільки заочне рішення від 11.12.2015 року у даній справі він отримав лише 04.04.2016 року вважає, що рішення підлягає перегляду з наступних підстав. У судові засідання, які були призначені по справі № 367/6344/15-ц, про які він дізнався лише 04.04.2016 року, він не зміг зявитися по незалежним від нього причинам, оскільки не знав про час та місце їх проведення і взагалі про наявність цивільної справи у провадженні суду. Як вбачається з матеріалів цивільної справи повістки та заочне рішення було надіслано за адресою, яка вказана позивачем в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 , проте вся кореспонденція поверталася до суду, оскільки він за зазначеною адресою не проживає, адреса за якою він проживає: АДРЕСА_2 . Отже повісток він не отримував, ніяких документів з суду не надходило, заочне рішення від 11.12.2015 року він також не отримував, оскільки за вказаною позивачем адресою не проживає. Таким чином, він був позбавлений можливості знати про час та місце розгляду справи, тому що не був повідомлений належним чином. Отже просив визнати причину його неявки в судові засідання поважними.

Також заявник вказує, що неповідомлення його у встановленому порядку про розгляд справи позбавило його передбаченого цивільним законодавством права надати суду докази, якими він заперечує проти заявленого позову. В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що між ними було укладено саме договір позики, оскільки із розписки вбачається підтвердження отримання ним грошових коштів. Проте, з вищезазначеним він не згоден, оскільки, виходячи із вимог ст. ст. 1046, 1049 ЦК України на підтвердження договору позики може бути представлена розписка, але це має бути боргова розписка, яка є документом, що підтверджує як отримання у борг грошових коштів так і умови, на яких ці кошти надаються і коли мають бути повернуті, тобто умови договору. Однак, сам факт існування розписки не свідчить про факт укладення договору позики. Зокрема, із написаного тексту вбачається,лише те, що він отримав грошові кошти, що не є доказом того, що це є договір позики і кошти, які отримав у позивача він має повернути. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів. Разом із цим, зміст долученої до матеріалів цивільної справи копії розписки про отримання грошових коштів не містить зобовязання про їх повернення, в той час як наявність строку виконання грошового зобовязання є обовязковою умовою договору позики. Таким чином, позивач дійшов помилкового висновку про укладення саме договору позики.

Крім того, заявник вказує, що оскільки він не був повідомлений про розгляд справи, його було позбавлено права звернутися до суду з заявою про порушення позивачем строку позовної давності, який закінчився 11.02.2015 року; як вбачається із тексту розписки вона була складена та підписана 10.02.2012 року, отже право вимоги за розпискою у позивача виникло 11.02.2012 року та строк позовної давності закінчив свій перебіг 11.02.2015 року. З позовом про стягнення боргу позивач звернувся до суду після спливу трьохрічного терміну, а саме 02.09.2015 року, що вбачається із відмітки на позовній заяві, яку було подано до Ірпінського міського суду Київської області. Також, в розписці не встановлено строк повернення позики, крім того, позивач до відповідача не предявляв вимоги про повернення боргу, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи доказів направлення на його адресу вимоги, як це передбачено ст. 1049 ЦК України.

В зв`язку із викладеним заявник просив скасувати заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11.12.2015 року по справі № 367/6344/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_3 заяву про перегляд заочного рішення підтримали, підтвердили обставини, викладені у заяві, просили заяву задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні із заявою про перегляд заочного рішення не погодився, пояснив, що відповідач брав у нього гроші неодноразово і не повертав. Просив відмовити у задоволенні заяви .

У відповідності до ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що 11 грудня 2015 року по цивільній справі № 367/6344/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу було постановлено заочне рішення, яким позов було задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 2 270,0 доларів США, що складає 49 486,0 гривень та 4 250,0 євро, що складає 103 912,50 гривень, а всього 153 398,50 гривень та судові витрати у розмірі 1 534,0 гривень.

У відповідності до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи за зазначеною у позовній заяві адресою, однак в судове засідання 11.12.2015 року не зявився, а тому судом було постановлено заочне рішення. Разом із цим у своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилається на поважність причин неявки в судове засідання та на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За даних обставин суд вважає, що є підстави для перегляду заочного рішення і заява про перегляд заочного рішення підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 230, 231 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Заочне рішення від 11 грудня 2015 року по цивільній справі № 367/6344/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу скасувати.

Призначити справу до судового розгляду на 23.08.2016 року на 12.00., в судове засідання викликати сторони.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Пархоменко