Справа № 591/1981/16-ц
Провадження № 6/591/142/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми подання державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

21 квітня 2016 державний виконавець звернувся до суду з поданням, яке мотивує тим, що в Зарічному відділі ДВС міста Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 50788548 з примусового виконання ряду виконавчих листів про стягнення з боржника ОСОБА_3 грошових сум. Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання судових рішень, державний виконавець просить винести рішення про примусове входження до житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 для проведення перевірки майнового стану боржника з метою примусового виконання рішення.

Державний виконавець направив до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, покладається на розсуд суду.

За таких обставин, суд слухання справи проводить у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 10 ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачене право державного виконавця звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що в провадженні державного виконавця Зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ в Сумській області з 22 червня 2012 року перебуває виконавче провадження № 32387244 відкрите з примусового виконання виконавчого листа № 2-62 виданого 27 лютого 2012 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в сумі 59180,79 грн., 21230,86 доларів США, 1631,78 грн. витрат (а.с.7), копію постанови направлено боржнику за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

Державним виконавцем не надано підтвердження про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто суд не має змоги встановити, чи сплинув строк на добровільне виконання судового рішення.

До матеріалів подання додано ряд письмових доказів.

Так з довідки, виданої КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» 13 листопада 2012 року на запит ВДВС СМУЮ, вбачається, що боржнику ОСОБА_2 належить на праві особистої власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Сумським міськвиконкомом 24 березня 2000 року. Крім того, в довідці зазначено, що право власності на квартиру зареєстровано 29 березня 2000 року за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.9).

До матеріалів подання державним виконавцем додано другу сторінку з Відомостей з Єдиного реєстру нерухомого майна з якої вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2, форма власності зазначена - приватна спільна сумісна, частка власності - 1/1, підстави виникнення права власності зазначено свідоцтва про право власності від 24 березня 2000 року Сумміськвиконкому (а.с. 14). У вказаній частині витягу відсутня інформація щодо ідентифікація особи власника та дати створення витягу. Однак в даній частині витягу мається інформація, що 28 липня 2006 року прийнято рішення про державну реєстрацію.

З копій довідок КП «Сумижитло», датованих квітнем та жовтнем 2014 року з яких вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрованих осіб немає.

Однак, в довідці за квітень 2014 року власником спірної квартири вказано ОСОБА_4 (а.с.18).

Тобто, встановити власника квартири, дозвіл на примусове входження до якої просить державний виконавець, станом на 2016 рік немає можливості.

Суд звертає увагу державного виконавця на те, що в травні 2015 року державний виконавець ВДВС СМУЮ ОСОБА_5 звертався з аналогічним поданням про примусове входження до квартири за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2В в рамках виконавчого провадження № 32387244. Однак ухвалою суду від 25 травня 2015 року в задоволенні подання було відмовлено.

Судом в ухвалі зазначено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо встановлення фактичного місця проживання (перебування) боржника з врахуванням зібраної інформації про його місце реєстрації та роботи, суд вважав, що виконавцем ще не вичерпано всіх передбачених законом заходів для пошуку іншого майна боржника та джерел доходу, тобто обмеження права власності або користування нерухомим майно шляхом проникнення до нього є передчасним.

Крім того, в ухвалі зазначалося, що з довідки наданої КП «СМБТІ», право власності на квартиру, дозвіл на примусове входження до якої просить державний виконавець, зареєстровано також за ОСОБА_4, тому її право на недоторканість житла може бути порушено у випадку примусового проникнення. Суду не надано інформації, чи вказана особа проживає в зазначеній квартирі чи в іншому місці.

Як вбачається з наданих суду матеріалів подання 21 квітня 2016 року, державним виконавцем зясовано всі фактичні обставини по справі щодо джерел доходів боржника станом на березень 2015 року.

Виконано ухвалу суду від 25 травня 2015 року щодо зясування джерел доходів боржника ОСОБА_2 в ТОВ «Стар-Майстер» за адресою: м. Гадяч, вул. Леніна, 78, Полтавська область (ЄДРПО 37097839), встановлено, що останній отримував дохід за кодом 101 (заробітна плата), до звільнення тобто до 05 січня 2015 року (а.с.11-13,32).

Іншої інформації про джерела доходу боржника за період з березня 2015 року по квітень 2016 року суду не надано.

Державним виконавцем здійснено заходи щодо встановлення місця реєстрації чи фактичного перебування боржника ОСОБА_2 отримано інформацію з підрозділу ДМС в Сумській області про відсутність реєстрації останнього в м. Суми станом на 14 березня 2016 року (а.с.40), отримано інформацію про розірвання шлюбу боржника за рішенням Шосткінського міськрайонного суду Сумської області у 2014 році (а.с.41).

Крім того, до матеріалів додано копії актів держаного виконавця, датовані 11 квітня 2014 року, 15 червня 2014 року, 18 листопада 2014 року та 03 квітня 2015 року, 24 березня 2016 року з яких вбачається, що державним виконавцем здійснювався вихід за місцем розташування квартири, власником якої є боржник (АДРЕСА_1), але двері ніхто не відчинив (а.с.19-20,23-29,37).

До матеріалів подання (повторно) додано постанову державного виконавця від 16 липня 2014 року про застосування приводу до боржника ОСОБА_2 (а.с.21), та рапорт ДІМ СМУ УМВС України в Сумській області від 25 липня 2014 року вбачається, що боржник ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживає (а.с.22)

Оскільки суду не надано доказів того, що єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 є боржник ОСОБА_2, і в разі надання судом дозволу на примусове проникнення до вказаного житлового приміщення права інших власників (якщо вони є) не будуть порушені вказане подання державного виконавця є передчасним.

Проникнення до житла особи є винятковим заходом виконання судового рішення, який може бути дозволено, якщо вичерпано інші можливі заходи примусової реалізації майна.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України). Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Таким чином, керуючись вищеназваними нормами права та враховуючи відсутність у справі письмових доказів про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, про своєчасну обізнаність боржника про те, за вищеназваною адресою вчинятимуться виконавчі дії, не встановлено інших власників майна, суд вважає, що підстави для задоволення подання про примусове проникнення до житла відсутні.

Керуючись ст.ст. 197, 209-210, 376 ЦПК України, ст.ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічний районний суд м. Суми протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.В. Кривцова