РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Кремінна

Справа № 414/1366/15-ц

Провадження № 2/414/29/2016

Кремінський районний суд Луганської області

у складі: головуючий суддя Харченко Г.А.,

при секретарі Давіян С.Р.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Кремінна цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому вказав, що відповідач ОСОБА_2 з 25жовтня 2011 року є користувачем web - інтерфейсу LIQPAY, правовідносини з використання якого врегульовані угодою користувача, що розміщена на сайті https://www.liqpay.com/. При проведенні в web - інтерфейсі LIQPAY переліку операцій в березні-травні 2014 року відповідач без наявної на те правової підстави набув грошові кошти ПАТ КБ "ПРИВАІБАНК" в загальній сумі 92 800 грн. грн., внаслідок того, що поповнивши рахунок LIQPAY- на суму 127800,00 грн., ініціював та отримав виконання від позивача операцій з перерахування на власні рахунки та рахунки третіх осіб на загальну суму 220600,00 грн. В березні 2014 року було здійснено заміну старого інтерфейсу на новий із доповненням його функціонального наповнення та зміною технології обробки платежів. При цьому для перегляду архівних операцій користувачам нового web-інтерфейсу LIQPAY залишався доступним старий web-інтерфейс. Відповідачем було виявлено та використано вразливість нового web-інтерфейсу LIQPAY, яка полягала в тому, що через архів операцій старого web-інтерфейсу LIQPAY користувач мав можливість ініціювати здійснення переказу саме в старому web-інтерфейсі LIQPAY. Основна технологічна відмінність двох web-інтерфейсів, полягала в тому, що в новому web-інтерфейсі переказ і відображення інформації за його результатом здійснювалося он-лайн, тобто негайно, а в старому - негайно проводилась лише перевірка наявності коштів, а проведення операцій відображалось протягом 1-2 годин. Операції в новому web-інтерфейсі LIQPAY не відображались та не впливали на залишок коштів в старому web-інтерфейсі LIQPAY. Так, зокрема за 27.03.2014 по рахунку LIQPAY проводилися операції: залишок коштів на початок дня дорівнює 0,77 грн; о 18:54 поповнення рахунку на суму 400 грн.; о 19:48 в новому інтерфейсі клієнт ініціював переказ коштів на суму 400 грн; о 19:48 списання 400 грн , залишок 0,77 грн; о 20:06 в старому інтерфейсі клієнт ініціював переказ 400 грн (адже залишок ще не актуалізувався після списання), операція відбракована о 21:25; 06.05.14 здійснено списання коштів в сумі 400 грн.

Таким чином за результатами операцій, ініційованих клієнтом 27 березня 2014 року в новому та старому web-інтерфейсах LIQPAY був наявним залишок коштів в розмірі 400,77 грн (з яких поповнень на 400 грн та залишок з попередніх днів 0,77 грн.), ініційовано операцій на 800 грн., списано банком 800 грн. Тобто списання в сумі 400 грн. не було забезпечено залишком коштів клієнта на рахунку. Використовуючи часткову доступність старого web-інтерфейсу за непередбаченим для використання таким чином клієнт отримав можливість здійснити перекази, що не були забезпечені залишком коштів на його рахунку, на загальну суму 92 800 грн. А тому позивач просить стягнути 92800 грн. безпідставно отриманих коштів та 21047,80 грн. процентів за користування безпідставно набутими коштами, разом 113847,80 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, проти заочного не заперечував (а.с. 128-133).

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що позивачем не надано підтвердження укладення між сторонами угоди щодо обслуговування платіжною системою та немає підтвердження руху коштів та неправомірності їх набуття.

Суд, вислухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований та у його задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідача відкрито карткові рахунки в ПАТ КБ «Приватбанк», проти чого не заперечував і представник позивача (а.с. 13). Разом з тим, стороною позивача не надано доказів на підтвердження руху безпідставно набутих коштів з рахунку, так як суд не приймає надані докази позивачем, а саме копії роздруківки (а.с. 14-21), згідно яких є певні графи та грошові суми, так як не зрозуміло яке вони мають відношення до відповідача по справі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачем вимоги ст. 60 ЦПК України не виконані, а саме позивач не довів в судовому засіданні того факту, що грошові кошти рухалася по рахунку відповідача в нелігитимному порядку та що ці грошові кошти є набутими неправомірним способом та не є власністю відповідача, а напроти власністю відповідача.

Суд не може обґрунтовувати своє рішення припущеннями, а саме що відповідач нібито зареєструвався в платіжній системі LIQPAY та здійснював платіжні переводи за допомогою цієї системи одночасно на двох програмах, що дозволило безпідставно набути йому грошові кошти, оскільки підтвердження привязки номеру телефону, на який зареєстровано вказану програму, до відповідача суду не надано, як не надано підтвердження і того, що саме відповідач одночасно на двох програмах здійснював перерахунки. Існування можливості подвійного переведення грошових коштів внаслідок зміни інтерфейсу програми підтверджена представником позивача та сталася не з вини відповідача.

Суд при винесенні рішення враховує правову позицію Верховного суду України, яка викладена в Постанові від 2 жовтня 2013 року, згідно якої предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.Таким чином, посилання представника відповідача на необхідність наявності договірних зобов'язань як підстави відповідальності не заслуговує на увагу.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що факт перерахування коштів в зазначений в позові період позивачем з розрахункового рахунку не знайшов свого об'єктивного підтвердження, а, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки факт порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача не знайшов свого підтвердження, жодних правових підстав для задоволення позову судом не встановлено, а позивачем не надано.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 536, 1212-1214 ЦК України та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 89, 212-215, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити у звязку з необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області протягом 10 днів з наступного дня після його оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кремінський районний суд.

Суддя: Г.А. Харченко