Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 316/545/16 Головуючий у 1 інстанції: Капустинський М.В.
Провадження № 22-ц/778/3490/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ДП «НАЕК «Енергоатом» Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція», Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №1» Міністерства охорони здоров'я, про захист честі і гідності, визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «НАЕК «Енергоатом» Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція», Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №1» Міністерства охорони здоров'я, про захист честі і гідності, визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди.

В позові зазначав, що 15 січня 2016 року він був ознайомлений з наказом № 4-УК від 15.01.2016р., згідно з яким на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за з'явлення на роботу у стані алкогольного сп'яніння 20 грудня 2015 року о 06 год. 30 хв. Вважає, що висновок лікаря ОСОБА_3 від 20 грудня 2015 року про наявність у нього алкогольного сп»яніння є підробленим, оскільки на роботі в нетверезому стані 20 грудня 2015 року він не перебував. Посилаючись на викладене, просив суд визнати протокол медичного огляду про встановлення факту вживання речовини та стану сп'яніння № 732 від 20 грудня 2015 року підробленим, визнати незаконним та скасувати наказ № 4-УК від 15 січня 2016 року про накладення дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни, стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Запорізька АЕС» завдану моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що не мається підстав для визнання протоколу № 732 від 20.12.2015р. підробленим, оскільки не встановлено факту підробки у кримінальному провадженні, а також не мається підстав для сумнівів у компетентності лікаря ОСОБА_3, яка проводила огляд позивача на наявність у нього алкогольного сп»яніння, а прилад «Алкотест203» сертифіковано і перевірено та допущено як придатний до застосування. Оскільки оскаржуваний наказ про оголошення догани був виданий на підставі вказаного протоколу, то він є законним і обґрунтованим. Також суд вважав, що не мається підстав для захисту честі і гідності позивача, так як ним не доведено поширення відповідачами інформації, внаслідок якого були б порушені його особисті немайнові права. Зважаючи, що первісні вимоги позивача залишені без задоволення, не знайшов суд підстав і для задоволення похідних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2015р. о 06-30 год. електрослюсаря 6 розряду ЦРБ ОСОБА_2 було затримано охороною після проходу через КПП-2 у зв»язку з підозрою щодо знаходження у стані алкогольного сп»яніння та направлено на медичний огляд до ДЗ «СМСЧ-1».

Обстеження ОСОБА_2 здійснювалось лікарем ОСОБА_3, якою одночасно з візуальними методами застосовано пристрій «Алкотест203», яким у видихуваному повітрі за двома спробами було виявлено 0,73 % алкоголю ( а.с. 68).

За наслідками обстеження лікарем ОСОБА_3 складено протокол № 732 про виявлення у ОСОБА_2 алкогольного сп»яніння.

У зв»язку з цим Наказом № 4-ук від 15 січня 2016р. електрослюсарю 6 розряду цеху радіаційної безпеки ОСОБА_2 за порушення трудової дисципліни, що виразилось у появі на роботі 20.12.2015р. у стані алкогольного сп»яніння, оголошено догану ( а.с. 37).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що суд не надав оцінки головному, на його думку, доказу, яким є аналіз крові, згідно з яким алкоголю в його крові не виявлено.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія встановила наступне.

Відповідно до пункту 1 Наказу № 73 від 02.01.2015р. по ДЗ «СМСЧ № 1» про заходи для удосконалення медичного огляду на стан сп»яніння, лікарям приймального відділення, травмпункту, лікарю-наркологу, які беруть участь в огляді на стан сп»яніння направляти на лабораторні дослідження кров на визначення алкоголю при підозрі на алкогольне сп»яніння у робочий час ( а.с. 42).

Згідно з пунктом 2 вказаного Наказу за результатами медичного огляду висновки можуть бути наступними: а) «тверезий» - 0-0,3 % за результатом «Алкотест»; б) «встановлено факт вживання алкоголю, ознак сп»яніння немає» - 0,28-0,5 % за результатом «Алкотест». Якщо є ознаки сп»яніння, в даному випадку необхідно провести лабораторне дослідження крові; в) «алкогольне сп»яніння» - вміст алкоголю в крові 0,5 % і вище.

За змістом вищезазначених положень Наказу № 73 від 02.01.2015р. слідує, що у випадку наявності ознак сп»яніння, встановлених при огляді та за допомогою приладу «Алкотест», робиться дослідження крові на вміст алкоголю. Отже, превалюючим в такому випадку є саме аналіз крові, яким вже остаточно усуваються всі сумніви щодо стану особи, які виявлені при зовнішньому обстеженні, та вмісту його видиху.

Встановивши за результати зовнішнього огляду, аналізу поведінки, реакцій досліджуваного ОСОБА_2, його рухів, дихання, міміки та показів «Алкотест» наявність ознак сп»яніння з показником 0,73 % у видохнутому повітрі, лікар ОСОБА_3 згідно з вимогами вказаного наказу направила його на дослідження крові.

З аналізу крові, взятої у ОСОБА_2 о 08.07 год. 20.12.2015р., встановлено, що алкоголю у його крові не виявлено ( а.с. 8).

За наслідками обстеження ОСОБА_2 лікарем ОСОБА_3 було складено протокол № 732 від 20.12.2015р., в якому були відображені результати по всім критеріям дослідження, зокрема, і результат дослідження алкоголю на вміст в ній алкоголю, але загальний висновок огляду в пункті 14 зазначено як «алкогольне сп»яніння» ( а.с. 68).

На засіданні комісії з трудової дисципліни 30.12.2015р. розглядалось питання про накладення дисциплінарного стягнення на електрослюсаря цеха радіаційної безпеки ОСОБА_2 за намагання проходу 20.12.2015р. через КПП-2 в нетверезому стані.

В протоколі № 3 вказаного засідання зазначено, що в ОП ЗАЕС є в наявності тільки медичний висновок факту алкогольного сп»яніння ОСОБА_2 без зазначення результатів дослідження на наявність алкоголю або інших речовин у видохнутому повітрі, тому є необхідним визначитись, у відповідності до яких документів в Україні робиться медичний висновок факту алкогольного або наркотичного сп»яніння та яке найменування результативного документу з цього питання (акт або протокол медичного освідування) ( а.с. 69).

З цих формулювань слідує, що на засіданні комісії не було чітко визначено, який документ є таким, що доводить факт алкогольного сп»яніння, а також не проаналізовано протокол № 732 в тій частині, що кров ОСОБА_2 не містила алкоголю, а висновок зроблено по зовнішнім критеріям, які не є превалюючими у такому випадку.

При цьому, колегія не бере до уваги письмові заперечення відповідача - ДЗ «СМСЧ № 1» МОЗ України, що алкоголю в крові позивача не було виявлено у зв»язку тим, що не відбулось всмоктування алкоголю в кров у зв»язку з коротким проміжком часу між його вживанням та проведенням лабораторного дослідження, оскільки такі ствердження є припущенням відповідача, які ні на чому, зокрема, на будь-яких інших лабораторних дослідженнях, не базуються.

Проте за вимогами ч. 4 ст. 60ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях.

До того ж, вказані заперечення спростовуються тим фактом, що між затриманням ОСОБА_2 на КПП о 06.30 год. до взяття крові на аналіз о 08.07 год. ще додатково пройшло 1 год. 37 хв., тобто алкоголь у випадку його вживання незадовго до роботи мав вже бути у крові.

Таким чином, колегія вважає, що аналізом достовірно встановлено, що алкоголю в крові ОСОБА_2 не мається, що виключає і саму наявність факту алкогольного сп»яніння.

Разом з тим, протокол № 732 від 20.12.2015р. не можна визнати підробленим, оскільки висновок лікарем ОСОБА_3 зроблено на підставі її суб»єктивної оцінки всіх встановлених критеріїв, за якими, за її суб»єктивною думкою, стан алкогольного сп»яніння у ОСОБА_2 був підтверджений.

Визнавши, що алкогольне сп»яніння ОСОБА_2 не було підтверджено, колегія вважає, що в такому разі є незаконним та підлягає скасуванню Наказ № 4-ук від 15 січня 2016р., оскільки саме за це порушення на позивача було накладено дисциплінарне стягнення.

Але, при цьому, не можна вважати, що протоколом № 732 або наказом № 4-ук були розповсюджені недостовірні відомості, які порочать честь і гідність позивача, а захист прав позивача у випадку їх незаконності передбачений у інший спосіб, яким і скористався позивач, поставивши питання про їх скасування як незаконних.

На користь зазначеному маються роз»яснення, надані в пункті 17 Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» N 1 від 27.02.2009, згідно з якими у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин унормовано ст. 237-1 КЗпП України.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових правовідносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз»яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплата належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров»я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов»язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Беручи до уваги положення вказаної норми та роз»яснення постанови Пленуму ВСУ, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, пов»язаної з порушення його трудових права, колегія вважає, що із визнанням незаконним оспорюваного ним наказу, є доведеним і спричинення моральної шкоди, розмір якої має бути співмірним обсягу і тривалості його страждань та зусиллям, які прикладені особою для відновлення своїх прав.

Зважаючи на те, що позивач протягом чотирьох місяців відстоював свої права у суді, колегія вважає, що є достатньою компенсація за його моральні страждання у розмірі 300 грн., які підлягають стягненню з роботодавця.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог, від сплати яких звільняється робітник по трудових спорах.

Так, за подання позову немайнового характеру сплаті підлягав судовий збір в сумі 368,50 грн. та за вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 368,50 грн., а всього - 737 грн., які підлягають стягненню з відповідача в особі ДП «НАЕК «Енергоатом» Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» на користь держави.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 червня 2016 року цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати як незаконний наказ № 4-Ук від 15 січня 2016р. про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 300 (триста) гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути ДП «НАЕК «Енергоатом» Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» на користь держави судовий збір у сумі 737 (сімсот тридцять сім) гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

Кочеткова І.В.