Справа №333/811/16-ц
Провадження №2/333/1051/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та визначення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та визначення порядку користування квартирою, мотивуючи свої вимоги наступним. Квартира 28 в б. 13 по проспекту 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя належить йому та відповідачам на праві спільної часткової власності. Його частка складає 3/8 цієї квартири. Квартира є двокімнатною, кожна кімната є ізольованою 17,4 кв. м та 14,5 кв. м. Відповідачі перешкоджають користуватись квартирою, двері зачинені, вони не дають можливості потрапити до квартири. Він звертався до правоохоронних органів. Крім того, сплачувати рахунки за комунальні платежі спільно вони не мають можливості. Для укладання окремих договорів необхідно встановити порядок користування житловим приміщенням. Загальна площа квартири складає 60,54 кв. м, житлова 31,9 кв.м, на його долю припадає 11,96 кв.м. Окрема кімната площею 14,5 кв.м найбільш відповідає його ідеальній частці і не порушує права відповідача. Просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення до квартири та встановити порядок користування квартирою закріпивши за ним кімнату площею 14,5 кв.м, підсобні приміщення залишити у спільному користуванні співвласників квартири.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав пояснив, що він отримав цю квартиру за ордером як працівник заводу «Комунар», пізніше вона була приватизована. З грудня 2015 року він в квартирі не проживає, оскільки пот рапити до неї не може. Ключів в нього не має, а відповідачі не відчиняють двері.28.04.2016 року намагався потрапити до квартири, але відповідачка ОСОБА_2 його не впустила до квартири. Також вони зустрічались в суді , вона також відмовила в наданні ключів. Два тижні потому він прийшов до підїзду подзвонив в домофон, відповідачка двері в підїзд відкрила, але в квартиру двері були зачинені і він не зміг потрапити. Конфлікти з приводу його перебування в квартирі між ними існують з 2013 року, коли померла його дружина, відповідачка не дає ключі від квартири, якщо їх не має вдома то до квартири він не може потрапити. Іноді вона та члени її родини зачиняли його в квартирі і він не міг по декілька днів виходити з квартири. На теперішній час в квартири проживає відповідачка ОСОБА_2, її чоловік, їх неповнолітня донька та відповідачка ОСОБА_3, до якої приходить хлопець.

Представник позивача позов підтримала, пояснила, що відповідачка ОСОБА_2 проживає в квартири з неповнолітньою дитиною та своїм чоловіком, відповідачка ОСОБА_4 перебуває у стані вагітності. Позивач як чоловік, особа похилого віку не може проживати в одній кімнаті з відповідачкою ОСОБА_4.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач ОСОБА_2 пояснила, що вона не перешкоджала позивачеві проживати в квартирі. Він неодноразово втрачав ключі від квартири, оскільки зловживає спиртними напоями. Вона перешкод для проживання позивачеві в квартирі не чинила, з яких причин він не проживає в квартирі вона не знає. Оскільки квартира двокімнатна, виділити позивачеві одну кімнату неможливо, оскільки вона, її неповнолітня дитина, її чоловік та відповідачка ОСОБА_4, яка є її донькою, та перебуває у стані вагітності не зможуть проживати всі в одній кімнаті площею 17,4 кв.м. Тому позивач повинний проживати в меншій кімнаті з ОСОБА_3, як вони проживали і раніше.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, свідків, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №27486 від 16.07.2007 року квартира 58 будинку 13 по проспекту 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя на праві спільної часткової власності в рівних долях належала ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (після укладення шлюбу ОСОБА_2) та ОСОБА_3, кожному по ? частині (а.с11).

Після смерті ОСОБА_5, її частку успадкувала ОСОБА_6 (після укладення шлюбу ОСОБА_2) та ОСОБА_1, кожний по ? частині (а.с.12).

Таким чином, на день розгляду справи ОСОБА_1 належить 3/8 частин оспорюваної квартири.

Квартира 58 будинку 13 по проспекту 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя складається з двох житлових кімнат: кімната позначена на плані № площею 17,4 кв. та кімната позначена на плані №3 площею 14,5 кв. м, та має окремі підсобні приміщення: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, комору, що підтверджується технічним паспортом на квартиру (а.с.7-8).

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Ч.1,2 ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ в натурі частки з майна, що знаходилось в спільній сумісній власності. У випадку виділу частки з майна, що знаходилось у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено угодою між ними, законом чи рішенням суду.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ст.ст. 379, 383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до положень ст.. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

З наведених норм законодавства вбачається, що власник житла має право на власний розсуд користуватися та розпоряджатися своєю власністю, та не може бути позбавлений такого права без позбавлення його права власності.

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позову щодо не проживання позивача в оспорюваній квартирі у звязку з відсутністю можливості потрапити до цієї квартири. Відповідач ОСОБА_2 в суді відмовилась надавати ключі позивачеві. Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, допитані в суді повідомили, що протягом двох років неодноразово бачили ОСОБА_1, на вулиці, який поясняв, що не може потрапити до квартири, оскільки не має ключів, а родина не відчиняє двері. Тому, враховуючи що позивач є співвласником квартири, але не проживає з ним у звязку з відсутністю можливості потрапити до квартири, суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позов в частині вселення позивача в цю квартиру.

Вирішуючи питання про виділення позивачеві певної кімнати в оспорюваній квартирі, суд виходив з наступного. Квартира має дві житлові кімнати, житловою площею 31,9 кв.м, 3/8 частині відповідно належить 11,96 кв.м. В квартирі відсутня кімната, яка відповідає таким розмірам, але враховуючи, що кімнати квартири є ізольованими один від одної, мають окремі входи, частина квартири, яка припадає на долю позивача менше найменшої кімнати на 2,5 кв.м, суд вважає за можливе виділити в користування позивача цю кімнату. Суд вважає, що вселення позивача в квартиру без визначення порядку користування нею, не призведе до повного захисту прав останнього, а загострить неприємні стосунки між сторонами. Доводи відповідачів щодо спільного проживання позивача разом з відповідачкою ОСОБА_3 в цій кімнаті, суд не приймає, оскільки в користуванні співвласниці ОСОБА_2 залишається кімната значно більше належної їй частки квартири. Вирішення житлово-побутових умов членів родини ОСОБА_2 за рахунок права власності на частину квартири позивача суд вважає неможливим.

Таким чином, необхідно встановити порядок користування квартирою №58 в б. 13 по проспекту 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя та виділити у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 14,5 кв. м, окремі підсобні приміщення залишити у загальному користуванні співвласників.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн., оскільки позов задоволено в повному обсязі, на підставі ст.. 88 ЦПК України його необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та визначення порядку користування квартирою задовольнити в повному обсязі.

Усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири №58 в будинку №13 по проспекту 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя.

Встановити порядок користування квартирою №58 в б. 13 по проспекту 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя.

Виділити у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 14,5 кв. м квартири №58 в б. 13 по проспекту 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя, окремі підсобні приміщення: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, комору залишити у загальному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська