Справа № 534/1177/2015-ц
Провадження № 2/534/572/ 2015
13 січня 2016 року Комсомольський міський суд
в складі: головуючого судді Куц Т.О.
при секретарі Ребриній О.О.
з участю представника позивача ОСОБА_1
представників відповідача ОСОБА_2,ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Комунального закладу «Дитячо юнацької спортивної школи №2 з плавання Комсомольської міської ради» про визнання наказів протиправними та їх скасування , поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою до КЗ «Дитячо - юнацької спортивної школи № 2 з плавання Комсомольської міської ради» про визнання наказів протиправними та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що 01.01.2009 р. вона була прийнята на роботу тренером викладачем з плавання в Комсомольську ДЮСШ №2. 13.05.2015 р. вона отримала свою трудову книжку з якої дізналась, що її звільнено з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України причини звільнення зазначені не були , також їй вчасно не була вручена трудова книжка , вона не була ознайомлена з наказом про звільнення та не проведено повний розрахунок. Кошти вона отримала лише 12.05.2015 р. Вважає її звільнення незаконним та таким, що було заздалегідь сплановане адміністрацію Комсомольської ДЮСШ № 2, оскільки діти з 6 С класу Комсомольської ДЮСШ № 2 в яких тренер вона та ОСОБА_5 почали отримувати відмінні результати на змаганнях і адміністрація школи вирішила розформувати клас та передати кращих учнів іншим тренерам для підвищення їх показників , батьки не погоджувались з цим. Ними було ініційована перевірка законності вчинення цих дій. Внаслідок цих подій адміністрація школи почала вживати заходи щодо звільнення одного з тренерів , їй було запропоновано звільнитись за власним бажанням . але вона відмовилась. Внаслідок некоректної поведінки вона звернулась в Міністерство соціальної політики 07.04.2015 р. її було ознайомлено з наказом про оголошення догани за грубі порушення правил міжміського перевезення малолітніх дітей. 06.05.2015 р. було оголошено догану за не тактичне та не педагогічне поводження. Посилаючись на норми КЗпП України вважає, зазначені дії незаконними та просить поновити її на роботі тренером викладачем з плавання КЗ «Дитячо юнацької спортивної школи № 2 з плавання Комсомольської міської ради та стягнути з КЗ «Дитячо юнацька спортивна школи № 2 з плавання Комсомольської міської ради на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 3580 грн .
06.10.2015 р. ОСОБА_4 надала заяву про збільшення позовних вимог в якій просить поновити її на роботі тренером викладачем з плавання КЗ «Дитячо юнацької спортивної школи № 2 з плавання Комсомольської міської ради та стягнути з КЗ «Дитячо юнацька спортивна школи № 2 з плавання Комсомольської міської ради на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 8018 грн.
21.10.2015 р. ОСОБА_4 надала заяву про збільшення позовних вимог в якій просить поновити її на роботі тренером викладачем з плавання КЗ «Дитячо юнацької спортивної школи № 2 з плавання Комсомольської міської ради та стягнути з КЗ «Дитячо юнацька спортивна школи № 2 з плавання Комсомольської міської ради на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 9016грн.
21.10.2015 р. ОСОБА_4 надала заяву про збільшення позовних вимог, доповнивши їх вимогами про поновлення процесуальних строків на оскарження накладених стягнень ,про скасування наказів №27 від 05.03.2015р., №31 від 24.03.2015р., як таких, що видані з порушеннями норм трудового законодавства.
22.10.2015 р. ОСОБА_4 надала заяву про збільшення позовних вимог, доповнивши їх вимогами про поновлення процесуальних строків на оскарження накладених стягнень ,про скасування наказів №27 від 05.03.2015р., №31 від 24.03.2015р., як таких, що видані з порушеннями норм трудового законодавства в частині притягнення до відповідальності ОСОБА_4 та скасувати наказ №54 від 30.04.2015р. про звільнення ОСОБА_4 за п.3 ст.40 КЗпП України.
Рішенням Комсомольського міського суду від 22.10.2015р. вимоги ОСОБА_4 задоволено, визнано незаконними накази №27 від 05.03.2015р. та № 31 від 24.03.2015р. в частині застосування стягнення до ОСОБА_4, № 54 від 30.04.2015р. про звільнення ОСОБА_4 за п.3 ст.40 КЗпП України та скасовано їх, поновлено ОСОБА_4 на попередній роботі на посаді тренера викладача з плавання Комунального закладу «Дитячо юнацька спортивна школа №2 з плавання Комсомольської міської ради », стягнуто з Комунального закладу «Дитячо юнацька спортивна школа №2 з плавання Комсомольської міської ради » на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2015р. по 22 жовтня 2015р., без врахування утримання податків, обов»язкових платежів та зборів, стягнуто з Комунального закладу «Дитячо юнацька спортивна школа №2 з плавання Комсомольської міської ради » на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17.12.2015р. цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу «Дитячо юнацька спортивна школа №2 з плавання Комсомольської міської ради » знято з апеляційного розгляду і направлено до Комсомольського міського суду Полтавської області для ухвалення додаткового рішення, оскільки було виявлено, що судом першої інстанції не було вирішено позовну вимогу ОСОБА_4 щодо поновлення процесуальних строків на оскарження наказів про адміністративне стягнення. (т.2 а.с.40-41).

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 просила ухвалити додаткове рішення , яким позовні вимоги ОСОБА_4 щодо поновлення процесуальних строків на оскарження наказів про адміністративне стягнення задовольнити, оскільки вони пропущені позивачем з поважних причин, відповідач при накладенні стягнень на позивача не відбирав в неї пояснення з приводу допущених на його думку порушень, своєчасно не знайомив з наказами про накладення стягнень, позивач з приводу порушення її трудових прав зверталась до органів соціальної політики, прокуратури, зверталась із клопотаннями до суду про витребування доказів у відповідача і ці обставини знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 заперечували проти вимог позивача про поновлення процесуальних строків на оскарження наказів про адміністративне стягнення, посилаючись на їх необґрунтованість і безпідставність, оскільки ОСОБА_4 належним чином ознайомлювалась з виданими відносно неї наказами про накладення стягнень і після звільнення не заявляла таких вимог до 22.10.2015р.

Згідно з п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, стосовно якої - небудь позовної вимоги , з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення , не ухвалено рішення.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до вимог ст.220 ЦПК України є необхідність в ухваленні додаткового рішення у цій справі з приводу вирішення вимог позивача ОСОБА_4 про поновлення процесуальних строків на оскарження наказів про адміністративне стягнення, оскільки з приводу цих вимог сторони подавали докази і давали пояснення , однак не ухвалено рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що по даній цивільній справі слід прийняти додаткове рішення.

У відповідності до ст.221 КЗпП України спори, які виникають між працівниками і власниками або уповноваженим ним органом щодо припинення трудового договору, переводу на іншу роботу, оплати праці, надання відпусток, застосування дисциплінарних стягнень та інші є індивідуальними трудовими спорами. Індивідуальні трудові спори між власником і працівником незалежно від форми трудового договору розглядаються комісіями по трудовим спорам і судами.

Статтею 225 КЗпП України визначено строки звернення до комісії по трудових спорах. Так, працівник може звернутись до комісії по трудових спорах у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, а у спорах про виплату належної йому заробітної плати - без обмеження будь-яким строком.

Тобто, працівник, в залежності від органу що розглядає спір, може звернутись або до комісії по розгляду трудових спорів або до суду:

а) до комісії по розгляду трудових спорів - у трьохмісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права;

б) в суд протягом десяти днів для оскарження дій комісії по розгляду трудових спорів, у разі звільнення з роботи протягом одного місяця.

По іншим спорам - на протязі трьох місяців, якщо суд є першою інстанцією (ст.233 КЗпП України).

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин цього строку, згідно зі ст.234 КЗпП України, районний суд може його поновити.

Позивач звернулась до суду з даним позовом 03.06.2015р. в строк , передбачений ст.233 КЗпП України, оскільки трудова книжка нею була отримана поштою лише 13.05.2015р.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.4 постанови "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами) від 06 листопада 1992 року №9, у кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску строків, передбачених ст.233 КЗпП України, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Оскільки при пропуску строку в позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права та обов'язки сторін.

В судовому засіданні встановлено, що позивач була ознайомлена з наказами про накладення стягнень у виді догани , на підставі яких в подальшому було проведено звільнення з порушенням строків , передбачених трудовим законодавством відповідно до вимог ст.149 КЗпПУкраїни. Так , з наказом №31 від 24.03.2015р. позивач ознайомлена відповідачем лише 07.04.2015р. (т.1 а.с.56). Належних даних про ознайомлення з наказом №27 від 05.03.2015р., яким було оголошено догану тренерам - викладачам ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відповідач суду не представив. Як вбачається з документів наданих відповідачем підпис ОСОБА_4 на одному з них відсутній , а тренер викладач ОСОБА_6 ознайомлена з ним 06.05.2015р.,тобто після звільнення позивача (т.1 а.с.55), в той час як на аналогічній копії наказу №27 від 05.03.2015р. міститься підпис про ознайомлення ОСОБА_4 06.05.2015р., тобто після звільнення і після сплину трьохмісячного строку з дня накладення стягнення.

За таких обставин суд вважає , що вимоги позивача про поновлення строків на оскарження наказів №31 від 24.03.2015р. та №27 від 05.03.2015р. в частині накладення стягнення у виді догани ОСОБА_4 обґрунтовані і підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 220 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

По справі за позовом ОСОБА_4 до Комунального закладу «Дитячо юнацької спортивної школи №2 з плавання Комсомольської міської ради» про визнання наказів протиправними та їх скасування , поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ухвалити додаткове рішення.

Доповнити резолютивну частину рішення після слів «Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити » реченням « Поновити процесуальні строки на оскарження наказів №31 від 24.03.2015р. та №27 від 05.03.2015р. в частині накладення стягнення у виді догани ОСОБА_4 .

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О.Куц