О К Р Е М А Д У М К А
у справі за позовом територіальної громади села Ширівці Хотинського району Чернівецької області в особі Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2014 року
Територіальна громада села Ширівці Хотинського району Чернівецької області в особі Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області у липні 2014 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди.
Територіальна громада села Ширівці Хотинського району Чернівецької області зазначала, що ОСОБА_1 здійснила самовільне зайняття земельної ділянки шляхом встановлення огорожі та приєднання до землеволодіння по АДРЕСА_1.
Просила зобов»язати ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, що
знаходиться на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, площею 0,0078 га шляхом знесення самовільно встановленої огорожі та привести до стану, придатного для використання для цільового призначення, стягнути з ОСОБА_1 шкоду в сумі 70 грн. 84 коп.
Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2014 року позов задоволено частково, зобов»язано ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, що знаходиться на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, площею 0,0078 га шляхом знесення самовільно встановленої огорожі, в решті відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2014 року в частині зобов»язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, що знаходиться на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, площею 0,0078 га шляхом знесення самовільно встановленої огорожі скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог територіальної громади села Ширівці Хотинського району Чернівецької області про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважаю, що апеляційній скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню з наступних підстав.

На підставі ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судове рішення в частині відмови у позові територіальної громади села Ширівці Хотинського району Чернівецької області в особі Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області до ОСОБА_1 про приведення земельної ділянки до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, стягнення шкоди не оскаржено.

Задовольняючи позовні вимоги територіальної громади села Ширівці Хотинського району Чернівецької області про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, суд першої інстанції керувався положеннями статей 212 та 152 ЗК України та вважав доведеним здійснення ОСОБА_1 самовільного зайняття земельної ділянки шляхом встановлення огорожі та приєднання до землеволодіння по АДРЕСА_1.

Такі висновки суду першої інстанції стверджуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову територіальної громади села Ширівці Хотинського району Чернівецької області в особі Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої позивач просив ухвалити судове рішення, є зобов»язати ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, що знаходиться на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, площею 0,0078 га шляхом знесення самовільно встановленої огорожі.

За змістом ч.1 та 2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Пунктом «б» ст.211 ЗК України встановлена відповідальність за порушення земельного законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок.

На підставі ч.1 та 2 ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Водночас підставою позову територіальної громади села Ширівці Хотинського району Чернівецької області в особі Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, є порушення права власності на землю внаслідок здійснення ОСОБА_1 самовільного зайняття земельної ділянки шляхом встановлення огорожі та приєднання до землеволодіння по АДРЕСА_1.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За змістом ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ч.4 зазначеної норми суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

До матеріалів справи приєднано протокол про адміністративне правопорушення №00042 від 12 березня 2014 року, складений державним інспектором сільського господарства Чернівецької області Кибичем В.М. та постанову про накладення адміністративного стягнення державного інспектора сільського господарства Чернівецької області Байзетінова О.В. від 13 березня 2014 року №61, якими встановлено здійснення ОСОБА_1 самовільного зайняття та використання земельної ділянки із земель запасу сільської ради площею 0,0078 га шляхом встановлення огорожі та приєднання до землеволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

За змістом ч.4 ст.61 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов»язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст.212 ЦПК України.

У такому разі посилання на державний акт на право приватної власності на земелю, виданий ОСОБА_4 на підставі рішення 17 сесії 22 скликання Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 3 лютого 1994 року, на земельну ділянку, розташовану на території с.Владична Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області площею 0,6008 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, само по собі не спростовує висновків суду першої інстанції про доведеності вчинення ОСОБА_1 самовільного зайняття та використання земельної ділянки.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

У такому разі суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на ОСОБА_1 обов»язку знести самовільно встановлену огорожу, що знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Суддя Половінкіна Н.Ю.

"15" липня 2016 р.