Ухвала

іменем україни

27 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (далі - ВАТ «Родовід Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 77.2/СЖ-372.07.2, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі у розмірі 1 500 000 доларів США терміном до 16 листопада 2010 року.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково, стягнуто на його користь зі ОСОБА_5 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 1 825 581,43 доларів США, пеню у розмірі 2 736 292 грн 17 коп. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені та 3 % річних скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені та 3 % річних скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення у справі про стягнення зі ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» 4 906 670 грн пені та 2 863 942 грн 22 коп. 3 % річних.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення 3 % річних, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із залишенням в силі у цій частині рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Під час розгляду справи апеляційним судом було встановлено, що 16 листопада 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 77.2/СЖ-372.07.2, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі у розмірі 1 500 000 доларів США зі сплатою 14 % річних та терміном повернення до 16 листопада 2010 року.

Із заяв на видачу готівки позичальнику вбачається, що останньому було видано грошові кошти за кредитним договором у сумі 1 504 009,13 доларів США (а. с. 32-56, т. 1). Згідно з відомостями виписки по особовому рахунку позичальника він здійснив часткове погашення кредиту у розмірі 15 396,54 доларів США (а. с. 19-20, т. 1). Таким чином, заборгованість ОСОБА_5 за основною сумою кредиту становить 1 488 612,59 доларів США.

Судом встановлено, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ «Родовід Банк» становить 1 825 581,43 доларів США.

Згідно з п. 7.2 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно, в останній робочий день місяця та в день погашення кредитів позичальником за цим договором, але не пізніше строку (терміну), вказаного у п. 1.1 цього договору. У разі, якщо день нарахування процентів співпадає із вихідним (святковим, неробочим) днем, нарахування процентів здійснюється в перший робочий день, що є наступним за вихідним (святковим, неробочим) днем. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом у строк (термін), встановлений у п. 1.1 цього договору, останнє нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною у п. 1.1 цього договору, в подальшому проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується за порушення строків (термінів) повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами сплачувати банку пеню за кожний день прострочення у розмірі 1,6 % річних від суми простроченої заборгованості.

Згідно з п. 5.1 кредитного договору, у разі порушення позичальником умов цього договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за фактичний час користування кредитом, можливої пені за порушення строків повернення кредиту та сплати нарахованих процентів.

Відповідно до п. 4.5 кредитного договору за порушення строків (термінів) повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню за кожний день прострочення у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що за період з 12 березня 2008 року по 22 серпня 2014 року пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами становить 41 742 360,46 доларів США, що еквівалентно 557 904 763 грн 73 коп.

Вирішуючи позов у цій частині, апеляційний суд прийняв до уваги вказівки суду касаційної інстанції, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року, які в силу ч. 4 ст. 338 ЦПК України є обов'язковими при новому розгляді справи, та на основі правильно з'ясованих обставин у справі та із застосуванням ч. 3 ст. 551 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про можливість зменшення розміру пені до 20 % від суми простроченого кредиту за період з 12 березня 2008 року по 22 серпня 2014 року у розмірі 4 906 670 грн та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнення 3 % річних від суми простроченої заборгованості за кредитом та процентами у розмірі 2 863 942 грн 22 коп.

Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків суду не спростовують. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий Судді: