ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Ткачука О.С., Іваненко Ю.Г., Колодійчука В.М., Кафідової О.В., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Строма», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Карташової СвітланиІванівни, ОСОБА_8, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Тетяна Владиславівна, про визнання недійсними договору купівлі-продажу нерухомого майна, іпотечного договору та про застосування наслідків недійсності правочину, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Строма» (далі - ТОВ Компанія «Строма») було укладено кредитний договір та на забезпечення належного виконання своїх обов'язків за кредитним договором ТОВ Компанія «Строма» передало у іпотеку позивачу нежитлові будівлі літ. А-4 та літ. Б-5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, уклавши відповідно договір іпотеки.

У 2014 році позивачу стало відомо, що 02 вересня 2014 року ТОВ Компанія «Строма» здійснило відчуження нерухомого майна, яке перебувало в іпотеці у позивача, ОСОБА_6, при цьому, продаж було здійснено без згоди іпотекодержателя.

Свої обов'язки щодо повернення кредиту та відсотків ТОВ Компанія «Строма» перед позивачем не виконала.

02 вересня 2014 року ОСОБА_6 передала спірне нерухоме майно у іпотеку ОСОБА_8 також без згоди іпотекодержателя.

З підстав відсутності згоди іпотекодержателя на відчуження спірного майна та передачу його у наступну іпотеку позивач просить визнати такі правочини недійсними.

Враховуючи, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Карташова С.І., посвідчивши зазначені правочини, здійснила державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно і внесла відповідні записи про реєстрацію іпотеки та зареєструвала заборону на нерухоме майно, позивач просить скасувати її рішення про реєстрацію права власності та вилучити внесені записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 червня 2015 року провадження в частині позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Карташової С.І. про реєстрацію права власності на нерухоме майно та про вилучення записів з Державного реєстру прав на нерухоме майно закрито.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Строма», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Карташової Світлани Іванівни, ОСОБА_8, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Тетяна Владиславівна, про визнання недійсними договору купівлі-продажу нерухомого майна, іпотечного договору та про застосування наслідків недійсності правочину задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових будівель літ. «А-4», загальною площею 8059,4 кв. м, літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв. м, що знаходяться в АДРЕСА_1, укладений 02 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія «Строма» та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. та зареєстрований в реєстрі № 2321, з моменту його укладення.

Застосовано правові наслідки недійсності правочину до договору купівлі-продажу нежитлових будівель літ. «А-4», загальною площею 8 059,4 кв. м, літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв. м, що знаходяться в АДРЕСА_1, укладеного 02 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія «Строма» та ОСОБА_6 і зобов'язано ОСОБА_6 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Компанія «Строма» нежитлові будівлі літ. «А-4», загальною площею 8 059,4 кв. м, літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв. м, що знаходяться в АДРЕСА_1, та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія «Строма» повернути ОСОБА_6 498 611,00 грн.

Визнано недійсним іпотечний договір, укладений 02 вересня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, предметом якого є нежитлові будівлі літ. «А-4», загальною площею 8 059,4 кв. м, літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв. м, що знаходяться в АДРЕСА_1, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І., зареєстрований в реєстрі за № 2328, з моменту його укладення.

У задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Карташової Світлани Іванівни про визнання недійсними договору купівлі-продажу нерухомого майна, іпотечного договору та про застосування наслідків недійсності правочину відмовлено.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Строма» у розмірі 81,20 грн., з ОСОБА_6 у розмірі 81,20 грн, ОСОБА_8 у розмірі 81,20 грн.

Зайво сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4 628,40 грн повернуто.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оспорювані правочини укладені буз згоди іпотекодержателя, отже є недійсними в силу вимог ст. 12 Закону України «Про іпотеку».

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 20 жовтня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк») та ТОВ Компанія «Строма» було укладено договір кредиту № 805/6/18/6-128, за умовами якого позивач зобов'язувався передати кредит у розмірі 1 888 667 доларів США, що в еквіваленті складає 9 500 000 грн, з кінцевим терміном повернення 18 жовтня 2013 року, зі сплатою 13 % річних. Договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Крім того, 20 жовтня 2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ТОВ Компанія «Строма» було укладено іпотечний договір № 805/13/26/6-1618, відповідно до умов якого, з урахуванням змін, внесених до іпотечного договору 29 листопада 2006 року та 15 жовтня 2009 року, ТОВ Компанія «Строма» передало в іпотеку АКБ СР «Укрсоцбанк» нежитлові будівлі літ. «А-4», загальною площею 8 059,4 кв. м, літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв. м, що знаходяться на АДРЕСА_1. Відомості про іпотеку нотаріусом були внесені до Державного реєстру іпотек, на відчуження нерухомого майна накладено заборону.

02 вересня 2014 року було укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель літ. «А-4», загальною площею 8 059,4 кв. м, літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв. м, що знаходяться на АДРЕСА_1, за яким ТОВ Компанія «Строма» продало, а ОСОБА_6 придбала нерухоме майно.

При цьому, витяги про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень свідчать, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про заборону відчуження та про іпотеку відсутні.

02 вересня 2014 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 був укладений іпотечний договір, предметом якого є нежитлові будівлі літ. «А-4», загальною площею 8 059,4 кв. м, літ. «Б-5», загальною площею 624,5 кв. м, що знаходяться на АДРЕСА_1.

У провадженні СУ ГУМВС України в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування за заявою ПАТ «Укрсоцбанк», внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 23 вересня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. ч. 1, 3, 4 ст. 190 та ч. 1 ст. 388 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова в Реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції було вилучено: лист ПАТ «Укрсоцбанк» від 31 липня 2014 року за вихідним № 770, відповідно до якого ТОВ Компанія «Строма» виконало свої обов'язки за кредитним договором, у зв'язку з чим дію іпотечного договору, укладеного у якості забезпечення повернення кредиту, припинено; лист ПАТ «Укрсоцбанк» від 31 липня 2014 року за вихідним № 769, відповідно до якого ТОВ Компанія «Строма» виконало свої обов'язки за кредитним договором, у зв'язку з чим дію іпотечного договору, укладеного у якості забезпечення повернення кредиту, припинено; лист ПАТ «Укрсоцбанк» від 31 липня 2014 року за вихідним № 772, відповідно до якого ТОВ Компанія «Строма» виконало свої обов'язки за кредитним договором, у зв'язку з чим дію іпотечного договору, укладеного у якості забезпечення повернення кредиту, припинено; лист ПАТ «Укрсоцбанк» від 31 липня 2014 року за вихідним № 771, відповідно до якого ТОВ Компанія «Строма» виконало свої обов'язки за кредитним договором, у зв'язку з чим дію іпотечного договору, укладеного у якості забезпечення повернення кредиту, припинено; лист ПАТ «Укрсоцбанк» без дати та вихідного номера, відповідно до якого банк не заперечує проти реєстрації та видачі дублікатів свідоцтв про право власності на майно ТОВ Компанія «Строма».

Зазначені листи підписані посадовою особою ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_10, посвідчені печаткою. Зазначені документи знаходяться в матеріалах відповідної кримінальної справи.

Відповідно до довідки ПАТ «Укрсоцбанк» підприємство зазначені листи не надсилало.

Згідно з висновками судово-почеркознавчої експертизи від 12 червня 2015 року № 261 підписи від імені ОСОБА_10 в листах ПАТ «Укрсоцбанк» від 31 липня 2014 року за вихідними № № 770, 769, 772, 771 та в листі ПАТ «Укрсоцбанк» без дати та вихідного номера виконані не ОСОБА_10, а іншою особою.

Згідно із висновками судової технічної експертизи документів від 12 червня 2015 року № 263 бланки ПАТ «Укрсоцбанк», на яких надруковані листи Харківського відділення 805 ПАТ «Укрсоцбанк» від 31 липня 2014 року вих. № 770, від 31 липня 2014 року вих. № 769, від 31 липня 2014 року вих. № 772, від 31 липня 2014 року вих. № 771, та 2 примірники б/н виготовлені не з тих же друкарських форм, за допомогою яких надруковані фірмові бланки ПАТ «Укрсоцбанк», надані у якості зразків.

Відтиски круглої печатки з текстом «Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у листах Харківського відділення 805 ПАТ «Укрсоцбанк» від 31 липня 2014 року вих. № 770, від 31 липня 2014 року вих. № 769, від 31 липня 2014 року вих. № 772, від 31 липня 2014 року вих. № 771, та 2-х примірниках б/н нанесені не печаткою Харківського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», експериментальні зразки відтисків якої надані на дослідження, а іншою печаткою.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права й обов'язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Суди встановили, що основне зобов'язання боржником не виконане, а згідно з розрахунком заборгованості станом на 10 червня 2014 року ТОВ Компанія «Строма» має заборгованість перед позивачем у розмірі 9 332 006,38 грн.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Крім того, порядок державної реєстрації іпотек у спірний період регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (втратив чинність 01 січня 2013 року) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктом 63 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що під час проведення державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель.

У разі проведення державної реєстрації припинення іпотеки заінтересованою особою також є особа, якою припинена іпотека, особа, в інтересах якої припинено іпотеку, та у випадку, передбаченому Законом № 1952-IV, - державний виконавець.

Пунктом 74 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування) (п. 76 Порядку).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Однак суди, порушивши вимоги ч. 4 ст. 10, ст. 57 ЦПК України, не з'ясували всіх фактичних обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, не встановили наявності письмової згоди між сторонами про припинення дії договору іпотеки, а також, чи були скасовані або визнані недійсними листи ПАТ «Укрсоцбанк» про припинення договору іпотеки, не досліджена їх правова природа. Крім того, судами не встановлено, коли був включений та чи поновлений в державному реєстрі іпотек та державному реєстрі заборон запис про припинення договору іпотеки від 20 жовтня 2006 року, не надано оцінки діям державного реєстратора під час зняття обтяження.

Апеляційний суд у порушення вимог статей 58-61, 64, 66 ЦПК України у якості письмового доказу взяв до уваги висновок судової технічної експертизи документів від 12 червня 2015 року № 263, проведеної у іншій справі за відсутності обґрунтування позивачем можливості подати цей доказ в суді першої інстанції, а також не врахував протиріччя, які в ньому містяться. Суди попередніх інстанцій належним чином не встановили у чому полягає порушення прав позивача та вимог ст. 388 ЦК України щодо добросовісності набувача.

Таким чином, оскільки суди не встановили фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.С. Ткачук
Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Кафідова В.М. Колодійчук В.О. Савченко