ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1517/16-ц
провадження № 2/753/2754/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовом "ПАТ"«Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в доларах США,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов від 15.01.2016 року, із зазначенням ціни позову - 1096752 грн. 31 коп. - за курсом НБУ до долару США станом на 06.01.2016 року.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, в тому числі, серед інших недоліків судовий збір було сплачено у розмірі встановленому для фізичних осіб - 6890 грн., без обгрунтування цього в контексті Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи викладене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва вказану заяву було залишено без руху, а заявнику надано строк для виконання зазначених вимог.

На виконання вказаних вимог до суду надано звернення позивача від 18.07.2016 року зі зміненою позовною заявою.

Проте, судом встановлено, що позивач звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з вказаним позовом у 2016 році.

Вивчивши матеріали позовної заяви суд приходить до висновку, що заява подана з порушенням вимог ч.5 ст.119 ЦПК України.

Так, згідно з ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

З поданих документів вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір не у повному обсязі -лише у сумі 6890 грн. всупереч положенням ст.4 Закону України "Про судовий збір" та вказаній ціні позову 1096752 грн. 31 коп.

Враховуючи викладене, положення ст.4 Закону України "Про судовий збір" та вказану ціну позову 1096752 грн. 31 коп., вважаю, що дійсний розмір належного судового збору становить суму 16451 грн. 28 коп., у розмірі 1,5% від ціни позову, яка визначена ст.4 Закону України "Про судовий збір", а отже сума судового збору, яку позивач має доплатити до відкриття провадження по справі становить 10112 грн. 49 коп.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Крім того, відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України: суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.121 ЦПК України, враховуючи також, що заявник намагався усунути недоліки позову, вважаю, що заявнику належить знову надати строк для виконання зазначених вимог, а заяву залишити без руху.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху заяву "ПАТ"«Всеукраїнський акціонерний банк» з наданням заявнику строку для виправлення недоліків - 5 днів з моменту отримання цієї ухвали.

Якщо у встановлений термін зазначені вимоги не будуть виконані заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ