Справа № 496/2190/16-ц
Провадження № 2/496/1283/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

при секретарі Рядновій А.Ю.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області цивільну справу за позовна заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 37411,72 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 червня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір № DNH4KS14290232, за яким останній отримав кредит у розмірі 3887,40 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % річних. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та положень ЦПК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

28 липня 2016 року надійшло заперечення на позовну заяву, в якому відповідач просить застосувати позовну давність, передбачену статтею 257 ЦК України та у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та не заперечував проти постановлення заочного рішення по справі (а.с. 20).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити на підставі ст. 257 ЦК України

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справі суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно умов в договорі розділу «Банківські послуги» зазначеної заяви Позичальника, визначено, що для повного розрахунку за товар і сплати комісії Банку та ТОВ «Приват Кредит» за консультативні послуги, Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 3 887,40 грн. на строк 42 місяці по 16 грудня 2009 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання Позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Як зазначено умовами Договору, кінцевий строк погашення кредиту 16 грудня 2009 року. Умовами р. 5 «Відповідальність сторін», визначених Умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам передбачені терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюються сторонами Договору тривалістю у 5 років. (а.с. 6-11).

Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, що додані до матеріалів позовної заяви визначено, що Банк зобовязується надати Позичальнику Кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству (ТСП) (п.2.1. Умов), при цьому в матеріалах позовної заяви відсутні жодні докази такого перерахування на будь-які рахунки, в тому числі і на рахунок ТОВ «Приват- Кредит», відповідно до умов Заяви Позичальника.

Позивач за позовом звернувся до суду через 7 років (24 червня 2016 року) після настання строку погашення кредиту та будь-яких процесуальних документів та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску позовної давності, позивач не надав, в клопотанні про розгляд справи за відсутності позивача на адресу суду зазначено, що клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «Приватбанку» відсутні.

До матеріалів справи додана рахунок - фактура № 77-430 від 16 червня 2006 року, згідно з яким платником за даним рахунком визначено ОСОБА_3, а не позивача по справі.

Видаткова накладна № 77-341 від 16 червня 2006 року та Акт прийому-передавання товару № ВІ4Н4К814290232 від 16 червня 2006 року також підтверджують взаємовідносини між відповідачем та МПП «Арніка», а не між позивачем та відповідачем, та ніяким чином не підтверджують купівлю техніки за рахунок коштів банку.

Крім того, Розрахунок заборгованості, що є додатком до позовної заяви, видаткова накладна № 77-341 від 16 червня 2006 року, Акт прийому-передавання товару № П14Н4К814290232 від 16 червня 2006 року, рахунок - фактура № 77-430 від 16 червня 2006 року, - ніяким чином не є доказом такої заборгованості у розумінні статей 57, 58, 59, 60 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу, що відповідно до наданого розрахунку (а.с. 3-5) банком були нарахування заборгованості до 31.12.2009 року потім припинилися, але 07.06.2011 року знов відбулося нарахування, а потім вже 30.03.2016 року, тобто вбачається необґрунтоване нарахування.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - стаття 258 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 260 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (стаття 260 Цивільного кодексу України).

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Приписами статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 253-255, 257, 258, 260,267 ЦК України, ст.ст.213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовної заяви публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Галич О.П.

28 липня 2016 року