Справа № 274/2113/16-ц
Провадження № 2/0274/970/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2016 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Щербака Д.С., за участю секретаря Поступайло Х.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Філії «Житомирське Регіональне Управління» Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до фізичної особи - ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог - відділ державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції про звільнення заставленого майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в особі Філії «Житомирське Регіональне Управління» Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» звернувся через свого представника до суду з зазначеним вище позовом до відповідача фізичної особи - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа без самостійних вимог - відділ державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції (далі Відділ ДВС Бердичівського МУЮ), в якому просить суд звільнити заставне майно: квартиру загальною площею 43,20 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, з-під арешту накладеного відділом державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції, а саме: постановою № АА 013289 від 11.09.2008 року, реєстраційний номер обтяження 7897578, постановою № АА 211301, реєстраційний номер обтяження 9495716, виконавчий напис, б/н від 11.04.2008 року, реєстраційний номер обтяження 8173057. Також, постановою б/н накладеною 20.09.2008р. ст.слідчим Бердичівського МВ майором міліції ОСОБА_2, реєстраційний номер обтяження 8013688, заборона на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивуються тим, що ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 31.10.2006р. уклали кредитний договір № zrswgk00000074, в забезпечення виконання зобов'язань за яким 31.10.2006р. було укладено договір іпотеки № б/н (надалі-договір іпотеки). Згідно з вказаним договором іпотеки відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 43,20 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Зазначене нерухоме майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу за № 3158 від 30.10.2006р. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 121.200,00 грн.

Відомості про обтяження нерухомого майна були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 31.10.2006р. за реєстровим номером 3976568.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». 17.07.2009р. проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

13 березня 2013 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області по справі № 0603/2602/12 було ухвалене рішення, яким позовні вимоги банку (позивача) до відповідача, щодо погашення заборгованості в розмірі 341.081,80 грн. за кредитним договором № zrswgk00000074 від 31.10.2006р. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, були задоволені. Відповідно до зазначеного рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області банк має право звернути стягнення на квартиру загальною площею 43,20 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також наданням банку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу.

Під час продажу предмету іпотеки позивачу стало відомо, що відділом державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на квартиру за адресою: Житомирська обл, АДРЕСА_3. а саме: постановою № АА 013289 від 11.09.2008 року, реєстраційний номер обтяження 7897578, постановою № АА 211301, реєстраційний номер обтяження 9495716, виконавчим написом б/н від 11.04.2008 року, реєстраційний номер обтяження 8173057, постановою б/н від 20.09.2008 року, реєстраційний номер обтяження 8013688. Також, постановою б/н накладеною 20.09.2008р. ст.слідчим Бердичівського МВ майором міліції ОСОБА_2, реєстраційний номер обтяження 8013688, заборона на нерухоме майно.

Вказані вище обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 55818464 від 24.03.2016 року.

Представник позивача на підставі довіреності в судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечила проти їх задоволення.

Представник третьої особи без самостійних вимог в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином згідно ст.74-78 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заперечення на позов до суду не подавались.

В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та їх представників.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.3 і 4 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.60 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч.1 ст.575 ЦК України застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотекою.

Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки (ст.3 Закону України «Про іпотеку»).

Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст.60 вище вказаного Закону обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У силу положень ст.54 цього Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно із ч.4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч.3 ст.54 цього Закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Ураховуючи наведене вище, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься у Законі № 898-ІV (ст.1), відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч.3 ст.54 Закону № 606-ХІV.

Тому, зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 ст.3 Закону № 898-ІV убачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв'язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання боржником на момент пред'явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов'язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Судові витрати згідно зі статтями 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Керуючись статтями 3, 6, 10, 11, 60, 88, 174, 197, 209, 212-215, 223, 294, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Філії «Житомирське Регіональне Управління» Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Звільнити заставне майно: квартиру загальною площею 43,20 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, з-під арешту накладеного відділом державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції, а саме: постановою № АА 013289 від 11.09.2008 року, реєстраційний номер обтяження 7897578, постановою № АА 211301, реєстраційний номер обтяження 9495716, виконавчий напис, б/н від 11.04.2008р., реєстраційний номер обтяження 8173057, постановою б/н накладеною 20.09.2008р. ст.слідчим Бердичівського МВ майором міліції ОСОБА_2, реєстраційний номер обтяження 8013688, заборона на нерухоме майно.

Стягнути з фізичної особи - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Філії «Житомирське Регіональне Управління» Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (10003, м. Житомир, вул. Перемоги 99, каб.23 р/р № 1501 в Житомирському РУ ПриватБанку, МФО 311744, код 26192037) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1.378,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення. Особам, які брали участь у справі, але не були присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Щербак