Справа №591/193/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1241/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс»

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 травня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» про стягнення інфляційних збитків та 3% річних, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року позивачі звернулись до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з вироком Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2013 року на їх користь стягнуто з КП «Електроавтотранс» суми відшкодувань. Зокрема, на користь ОСОБА_3 500 грн. витрат на поховання та 92500 грн. спричиненої моральної шкоди; на користь ОСОБА_4 92500 грн. моральної шкоди, а на корить ОСОБА_5 100000 грн. в рахунок заподіяної моральної шкоди. Ураховуючи, що відповідач неповністю сплатив зазначені суми, а саме: залишок боргу перед ОСОБА_3 становить 24859,07 грн., перед ОСОБА_4 25833,97 грн., а перед ОСОБА_5 29353,60 грн., позивачі, посилаючись на прострочення виконання відповідачем грошових зобовязань, просили суд стягнути з КП «Електроавтотранс»:

1) на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати в загальній сумі 26394 грн. 64 коп. та 3904 грн. 37 коп. в якості 3% річних;

2) на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати в сумі 26827 грн. 11 коп. та 3925 грн. 46 коп. в якості 3% річних;

3) на користь ОСОБА_5 інфляційні втрати в сумі 29740 грн. 62 коп. та 4297 грн. 87 коп. в якості 3% річних.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 травня 2016 року задоволено позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Стягнуто з Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» на користь ОСОБА_3 26394 грн. 64 коп. інфляційних збитків та 3904 грн. 37 коп. в якості 3% річних.

Стягнуто з Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» на користь ОСОБА_4 26827 грн. 11 коп. інфляційних збитків та 3925 грн. 46 коп. в якості 3% річних.

Стягнуто з Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» на користь ОСОБА_5 29740 грн. 62 коп. інфляційних збитків та 4297 грн. 87 коп. в якості 3% річних.

Стягнуто з Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» на користь держави судовий збір в розмірі 1653 грн. 60 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2016 року заяву Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» про перегляд заочного рішення цього ж суду від 04 травня 2016 року залишено без задоволення.

Вказане заочне рішення суду від 04 травня 2016 року відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі КП СМР «Електроавтотранс», посилаючись на неправильне встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги, з посиланням на ст.625 ЦК України, зазначається, що не ґрунтується на вимогах закону нарахування судом першої інстанції інфляційних втрат, а також трьох процентів річних на суму шкоди, встановлену судовим рішенням, оскільки суд не вправі змінювати у запропонований позивачами спосіб рішення суду про стягнення на користь останніх моральної шкоди, так як правовідносини, які виникли між сторонами, не є грошовим зобовязанням.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з вироком Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 17 вересня 2013 року, визнано винним ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання. Також стягнуто з Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» на користь ОСОБА_3 500 грн. витрат на поховання та 92500 грн. спричиненої моральної шкоди., на користь ОСОБА_4 92500 грн. заподіяної моральної шкоди та на користь ОСОБА_5 100000 грн. моральної шкоди (а.с.4-7).

На виконання вироку суду були видані виконавчі листи, після чого позивачі звернулись до відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції із заявами про примусове виконання судового рішення (а.с.8, 9, 10, 11, 12, 13).

Згідно з розпорядженням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 19 травня 2014 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження на рахунки позивачів з обліку депозитних сум були перераховані наступні кошти: на користь ОСОБА_5 50689,50 грн.; на користь ОСОБА_3 47141,23 грн.; на користь ОСОБА_4 46887,78 грн. (а.с.14).

За розпорядженням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 08 серпня 2014 року на рахунки позивачів від КП СМР «Електроавтотранс» були перераховані наступні кошти: на користь ОСОБА_4 1197,24 грн.; на користь ОСОБА_5 3213,23 грн.; на користь ОСОБА_3 198,32 грн. (а.с.15).

Аналогічне відбулося і 21 жовтня 2014 року, коли КП СМР «Електроавтотранс» перерахувало: на користь ОСОБА_4 17594,86 грн., на користь ОСОБА_5 17486,92 грн. та на користь ОСОБА_3 18890,19 грн., а також 05 травня 2015 року КП СМР «Електроавтотранс» перерахувало: на користь ОСОБА_4 1986,15 грн., на користь ОСОБА_5 2256,75 грн., а на користь ОСОБА_3 1911,20 грн. (а.с.16, 17).

Таким чином, станом на момент звернення позивачів до суду з даним позовом КП СМР «Електроавтотранс» перерахувало кошти в загальному розмірі: на користь ОСОБА_4 66666,03 грн., тому залишок боргу становить 25833,97 грн.; на користь ОСОБА_5 70646,40 грн., у звязку з чим залишок боргу становить 29353,60 грн.; на користь ОСОБА_3 68140,93 грн., тому залишок боргу становить 24859,07 грн. Отже, на залишки боргів позивачі просили нарахувати інфляційні втрати та 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Задовольняючи позов у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вироком суду з відповідача на користь позивачів стягнуто певні суми моральної шкоди, то таке зобовязання зводиться до сплати грошей, а відтак, є грошовим зобовязанням. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, що передбачено ч.2 ст.625 ЦК України, входить до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат стягувачів від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати стягувачам.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобовязання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Однак, при наявності у даній справі судового рішення, яким вже було встановлено розмір завданої шкоди та, відповідно, стягнуто її, такий розмір шкоди відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні справи і суд не вправі змінювати його, в тому числі шляхом застосування положень ст. 625 ЦК України.

Вказаної правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 13 січня 2016 року у справі № 6-3019цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, підсумовуючи, можна дійти висновку, що ч.2 ст.625 ЦК України має поширюватись на порушення саме грошового зобовязання, що існувало між сторонами до прийняття рішення суду, тобто ст.625 ЦК України встановлює правило, за яким боржник відповідає за невиконання грошового зобовязання і не поширюється на ситуацію, як у даній справі, коли боржник не виконує свій обовязок сплатити певну суму коштів, що визначено рішенням суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, заочне рішення суду першої інстанції необхідно скасувати і ухвалити нове про відмову в позові.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст.88 ЦПК України.

Зокрема, як передбачено ч.4 ст.88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Отже, відповідачу необхідно компенсувати за рахунок держави понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання ним до суду першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення в сумі 689 грн., а також за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду в сумі 1045 грн. 99 коп. (загальний розмір позовних вимог 95090,07 грн. * 1% * 110%).

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п.1, 3, 4; 314 ч.2; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» задовольнити.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 травня 2016 року в даній справі скасувати.

У позові ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Комунального підприємства Сумської міської ради «Електроавтотранс» про стягнення інфляційних збитків, 3% річних відмовити.

Компенсувати Комунальному підприємству Сумської міської ради «Електроавтотранс» за рахунок держави судові витрати зі сплати судового збору за подання до суду першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення в сумі 689 грн., а також за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду в сумі 1045 грн. 99 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -