У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.

суддів: Постолової В.Г., Санікової О.С.

секретар Чуряєв В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, подану його представником ОСОБА_4 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_5, треті особи: Приватний нотаріус Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатова Імма Олексіївна, Орган опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради, про визнання недійсним договору іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2016 року в задоволенні позових вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_5, треті особи: Приватний нотаріус Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатова Імма Олексіївна, Орган опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради, про визнання недійсним договору іпотеки, відмовлено.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився позивач - ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що договір іпотеки було укладено з порушенням прав малолітніх дітей, оскільки на момент передачі в заставу житлового будинку, у позивача було двоє малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Нотаріус на дану обставину не звернула уваги, що потягло за собою порушення прав малолітніх осіб.

Просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

В судове засідання апеляційного суду представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» не з'явився, надав до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_5 не з'явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується Актом комунальної установи Красноармійський координаційний комітет самоорганізації населення (а.с. 214).

В судове засідання апеляційного суду третя особа - Приватний нотаріус Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатова Імма Олексіївна не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність.

В судове засідання апеляційного суду представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, подану його представником ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно пункту 8 вказаної вище Постанови, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.06.2007 року, шлюб було розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2015 року.

Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

21.10.2011 року відповідач ОСОБА_5 звернулась до ПАТ «Державний ощадний банк України» з кредитною заявкою щодо надання кредиту на придбання нерухомості - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 181977,00 грн., при цьому в графі відомостей про сімейний стан вказано, що вона одружена та має дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до пункту 1.2 Договору про іпотечний кредит № 1890 від 02.12.2011 року передбачено, що кредит надається на придбання нерухомого майна (будинку з земельною ділянкою) за договором купівлі-продажу від 02 грудня 2011 року, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

При цьому відповідач ОСОБА_5 надала до ПАТ «Державний ощадний банк України» ксерокопію свого паспорта, в якому в графі «особливі відмітки» на сторінці 7 вказана одна дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, при чому на кожній сторінці ксерокопії згідність з оригіналом посвідчена, як представником банку, так і відповідачем особисто.

Позивач ОСОБА_1, який на той час перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_5, також надав до ПАТ «Державний ощадний банк України» ксерокопію свого паспорта, якому в графі «особливі відмітки» на сторінці 7 вказана одна дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, при чому на кожній сторінці ксерокопії згідність з оригіналом посвідчена, як представником банку, так і позивачем особисто.

Аналогічні відомості були надані органу опіки та піклування до заяви ОСОБА_5 про дозвіл на передачу в заставу будинку, який вона має намір купити і право користування яким буде мати її малолітня дитина ОСОБА_2 Відповідний дозвіл був наданий згідно рішенню виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 21.09.2011 року № 451.

Згідно довідкам від 21.10.2011 року та 28.11.2011 року, які були надані ОСОБА_9, власниці будинку за адресою: АДРЕСА_1, за вказаною адресою ніхто не проживає та не зареєстрований.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що задовольняючи заяву ОСОБА_5 про дозвіл на передачу в заставу будинку, який вона має намір купити і право користування яким буде мати її малолітня дитина ОСОБА_2, виконавчий комітет Красноармійської міської ради жодним чином не порушував права малолітньої дитини, оскільки в даному випадку навпаки поліпшувались її житлові умови. В цьому рішенні була зазначена лише одна дитина, оскільки були надані до заяви відомості щодо саме цієї дитини.

02.12.2011 року між ОСОБА_9 та відповідачем ОСОБА_5 були укладені договори купівлі-продажу житлового будинку № 6 за адресою: місто Красноармійськ вулиця Тітова та земельної ділянки за цією адресою, які нотаріально були посвідчені приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Богатовою І.О. 02.12.2011 року за реєстровими номерами № 4985, 4989.

Позивач ОСОБА_1 надав свою нотаріальну згоду на купівлю його подружжям ОСОБА_5 житлового будинку та земельної ділянки, підтвердив, що гроші, які витрачаються на придбання об'єкта нерухомості, є їхньою спільною сумісною власністю, придбане майно також буде об'єктом спільної сумісної власності як таке, що набувається за час шлюбу. При цьому він ствердив, що договір-купівлі продажу, з текстом якого він ознайомлений, укладається його подружжям в інтересах сім'ї та на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них, укладання цього договору відповідає їхньому спільному волевиявленню.

02.12.2011 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір № 1890, який був посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Богатовою І.О. 02.12.2011 року, реєстровий номер 5011.

При цьому позивач ОСОБА_1 надав нотаріально свою згоду на укладення договору іпотеки і надання в іпотеку, в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, придбаних у період зареєстрованого шлюбу і які є спільною власністю, житлового будинку та земельної ділянки, розташованих у АДРЕСА_1 на умовах на свій розсуд. При цьому заявив, що правочин відповідає інтересам їхньої сім'ї, та погодився з тим, щоб умови іпотеки ( у тому числі і кредитного договору) визначалися його подружжям самостійно.

Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Пунктом 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні справ, що виникли із кредитних правовідносин» передбачено, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неповнолітні діти як ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, так ї ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки не мали, навпаки вже після його укладення були зняті з попереднього місця реєстрації 05.10.2012 року (а.с. 18) та зареєстровані 09.10.2012 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1, кредит отримувався відповідачем ОСОБА_5 на придбання саме цього будинку, тобто для поліпшення житлових умов дітей. Таким чином, права неповнолітніх дітей не були порушені.

Із пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Як вбачається із частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем ОСОБА_1 не доведено, що правочин, а саме іпотечний договір № 1890 від 02.12.2011 року, що вчинявся матір'ю ОСОБА_5, суперечив правам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_4 про те, що на момент передачі в заставу житлового будинку, у ОСОБА_5 було двоє малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Нотаріус на дану обставину не звернула уваги, що потягло за собою порушення прав малолітньої особи є безпідставними, оскільки пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК.

Із ксерокопії паспорту ОСОБА_5 вбачається, що в неї є донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 59).

Із ксерокопії паспорту ОСОБА_1 вбачається, що в нього є донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 118).

Довідкою Красноармійського центру єдиного замовника від 24.12.2015 року підтверджується, що в АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований з 11.06.2013 року по наступний час. В квартирі за вказаною вище адресою були зареєстровані: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 з 19.04.2005 року, знята з реєстраційного обліку 05.10.2012 року; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 з 16.09.2008 року, знятий з реєстраційного обліку 05.10.2012 року; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 22.12.2009 року, знята з реєстраційного обліку 05.10.2012 року; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 з 22.12.2009 року, знята з реєстраційного обліку 05.10.2012 року (а.с. 18).

Згідно з підпунктом 5.1.1. пункту 5.1. Іпотечного договору № 1890 від 02.12.2011 року, предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця і він (Іпотекодавець) вправі ним розпоряджатися і на нього (Предмет іпотеки) може бути звернуто стягнення без жодних обмежень та обтяжень.

Згідно з підпунктом 5.1.2. пункту 5.1. вказаного вище Іпотечного договору, не існує прав, обтяжень та вимог інших осіб на Предмет Іпотеки, останній нікому не відчужений, не переданий в управління, у спорі та/або під арештом та забороною не перебуває, не є предметом Іпотеки по інших договорах/угодах, укладених Іпотекодавцем з третіми особами (а.с. 29).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_4 про те, що при укладенні договору, ОСОБА_5 (іпотекодавець) приховала від Банку ту обставину, що діти на момент передачу будинку у заставу мали право користуватися цим будинком, є безпідставними, оскільки при заповненні кредитної заявки вказана одна тільки донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 61). Саме на цю доньку рішенням Виконавчого комітету Красноармійської міської ради № 451 від 21.09.2011 року дозволено ОСОБА_5 передати в заставу будинок за адресою: АДРЕСА_1. Житлові та майнові права малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, порушені не будуть (а.с. 112).

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, подану його представником ОСОБА_4 також не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи і не відповідають вимогам діючого законодавства.

На підставі вищевикладеного, а також відсутності додаткових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального, є законним і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, подану його представником ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: