Справа № 682/1002/15-ц
Провадження № 2/682/809/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мацюка Ю.І.,

з участю секретаря Захарчук С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, компанії «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті» про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою, та втраченої вигоди,

в с т а н о в и в :

26 березня 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу регламентних виплат в розмірі 23801,30 гривень та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача вказує про те, що 16 липня 2009 року на автодорозі Київ - Чоп з вини ОСОБА_1, який керував автомобілем марки ВМС FАТІН 280-26 SDT, державний реєстраційний номер 06 BS8474, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль марки Сітроєн, з державним реєстраційним номером ВС 8807 АТ, що належав ОСОБА_4 Представник позивача зазначає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП підтверджена вироком суду. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Сітроєн, з державним реєстраційним номером ВС 8807 АТ, складає 28561,56 гривень. Оскільки зазначена шкода не була відшкодована, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 не був застрахований, 27 березня 2012 року МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій в ДТП особі в розмірі 23801,30 гривень.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2015 року за письмовим клопотання представника позивача до участі в справі в якості співвідповідача залучено Представництв «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті», з яким ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах.

19 червня 2015 року від МТСБУ надійшли зміни до позовної заяви, в яких позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 18099,53 гривень як втрачену вигоду, а з співвідповідача - представництва «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті» основний борг в порядку регресу 23801,30 гривень.

Представник позивача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, давши пояснення, що працював в представництві компанії «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті» по трудовому договору. 16 липня 2009 року скоїв дорожньо-транспортну пригоду під час виконання трудових обовязків. Підстав для відшкодування упущеної вигоди немає, а тому просить в позові відмовити.

Представник співвідповідача представництва компанії «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті» у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надійшли пояснення до позовної заяви, в яких представник відповідача заперечуючи проти позову, зазначив, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України правовий статус «Представництва «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Іншаат Тіджарет ве ОСОБА_5 Ширкеті», що знаходиться за адресою м. Львів вул. Б.Хмельницького, 212, визначено без права юридичної особи. Крім того, представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, зазначивши, що на момент здійснення виплати потерпілій стороні позивачу було відомо, що автомобіль використовується представництвом «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Іншаат Тіджарет ве ОСОБА_5 Ширкеті» і що ОСОБА_1 перебував з ними у трудових відносинах.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2010 року ОСОБА_1 визнано винним за ст.286 ч.2 КК України в тому, що 16 липня 2009 року, працюючи у представництві компанії «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті», керуючи автомобілем ВМС FАТІН 280-26 SDT, номерний знак 06 BS8474, належним представництву компанії «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті» допустив зіткнення з мікроавтобусом «Sitroen Jumper», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та іншим транспортним засобом. Внаслідок зіткнення транспортних засобів один з водіїв був смертельно травмований, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Разом з тим, вказаним вироком суду задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 до представництва компанії «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті» про стягнення матеріального збитку у сумі 132612,37 гривень та моральної шкоди у сумі 100000 гривень.

Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивачем МТСБУ подано позов про стягнення збитків за заподіяну шкоду в порядку регресу з посиланням на ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд, при вирішенні справи повинен встановити її обставини і відповідно до встановлених обставин визначити правовідносини, що склались між сторонами, та закон, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ст. 215 ЦПК України).

Регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим і застосовується щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. Водночас, регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб.

Так, судом встановлено, що власником автомобіля марки «Sitroen Jumper», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент ДТП був ОСОБА_4, який з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, яким керував ОСОБА_1 не був застрахований.

Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У звязку з настанням події, передбаченої пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 27 березня 2012 року здійснило виплату належного ОСОБА_4 відшкодування на його розрахунковий рахунок у розмірі 23801,30 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1447 від 27 березня 2012 року.

Відповідно до п. 38.2 та п.п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-112цс13 від 25.12.2013 року, у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України).

Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи приписи ст. 993 ЦК України, позивач набув право вимоги у деліктних правовідносинах.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на момент ДТП перебував в трудових відносинах з представництвом компанії «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті», що підтверджено даними копії наказу про прийняття на сезонні роботи № 146 від 07 квітня 2009 року, даними копії наказу про звільнення з роботи № 618/1 від 01 жовтня 2009 року, даними копії трудової книжки відповідача ОСОБА_1, в якій містяться записи про прийняття на роботу водієм та звільнення з роботи в Представництві «ОНУР ОСОБА_2 ОСОБА_3 ве Тіджарет лімітед Ширкеті» .

Згідно письмових пояснень представника співвідповідача, автомобіль марки ВМС FАТІН 280-26 SDT, номерний знак 06 BS8474, яким під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 липня 2009 року, керував ОСОБА_1, на момент скоєння ДТП перебував на реєстраційному обліку в Республіці Туреччина, а на території України перебував тимчасово з 20 лютого 2011 року по 30 листопада 2011 року для потреб Представництва.

Письмові пояснення представника містять неточні дані, оскільки згідно копій вантажних митних декларацій, вказаний транспортний засіб перебував тимчасово на території України з 20.02.2009 року по 30.11.2009 року для потреб Представництва «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті».

Разом з тим, за даними вироку Гощанського районного суду Рівненської області, встановлено, що ОСОБА_1 працював у представництві «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті», та керував автомобілем ВМС FАТІН 280-26 SDT, номерний знак 06 BS8474, який належить представництву «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті», під час зіткнення з мікроавтобусом «Sitroen Jumper», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Крім того, під час розгляду кримінальної справи, представництво «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті» добровільно відшкодувало матеріальну та моральну шкоду потерпілій особі, фактично визнавши свою вину як власник джерела підвищеної небезпеки, а також вироком суду було задоволено цивільний позов іншого потерпілого у кримінальній справі про стягнення шкоди з представництва.

В матеріалах кримінальної справи міститься витяг з реєстру великих платників податків на 2011 рік, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України № 1005 від 24 грудня 2010 року, в переліку яких було зазначено представництво «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті».

Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги заперечення представника Представництва «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті», про те, що дане представництво не є юридичною особою, а тому не може бути належним відповідачем по справі, враховуючи, що належних та допустимих доказів на підтвердження викладених обставин фактично не встановлено.

Представник Представництва «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті» в ході судового розгляду даної справи не вказав про статус даного представництва, не надав письмових доказів про реєстрацію вказаного представництва на території України, а витяг з відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), на відомості з якого вказує представник, суд не приймає до уваги, оскільки назва у відомостях не співпадає з назвою компанії, в якій працював на момент скоєння ДТП ОСОБА_1 та назвою компанії, яка отримувала з Туреччини транспортний засіб для здійснення перевезення вантажу для реконструкції автомобільної дороги Київ-Чоп, крім того різні відомості назви компанії та зазначені ідентифікаційні коди відрізняються і на відбитках печаток, які містяться на документах.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сплачена МТСБУ сума страхового відшкодування підлягає стягненню з співвідповідача представництва «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті» в порядку регресу.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 упущеної вигоди у виді інфляційних втрат від виплаченої суми за період з жовтня 2012 року по травень 2015 року, задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі вчасного отримання страхового відшкодування.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Позивач, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою (він є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має бути об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди); вину завдавача шкоди. Усі зазначені умови є обов'язковими для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. За відсутності хоча б однієї з них цивільна відповідальність не настає.

З врахуванням того, що позивач змінив вимоги заявленого позову, предявивши вимогу про стягнення сплачених коштів до представництва «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті» в порядку регресу, а також не надав суду належних доказів того, що відповідач ОСОБА_1 мав перед МТСБУ будь-які зобовязання, які прострочив виконанням, внаслідок чого повинен сплатити упущену вигоду у вигляді інфляційних втрат, суд вважає вимоги до ОСОБА_1 безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, оскільки позов був направлений до суду поштовим відправленням 26 березня 2015 року, про що свідчить відмітка про відправлення на конверті, тобто в межах трирічного строку, а представництво «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті» було залучено до участі у справі в якості співвідповідача за клопотанням представника позивача, після того, як йому стали відомі обставин про скоєння ОСОБА_1 ДТП під час виконання трудових обовязків.

При цьому, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги про стягнення відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 2000 гривень, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження надання фахівцем в галузі права правової допомоги, а також вартість цих послуг не обґрунтовується та не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 22, 993, 1166, 1172, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 59, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з компанії «ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тіджарет Лімітед Ширкеті» на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 23801,30 гривень у відшкодування витрат в порядку регресу та 243,60 гривень судових витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення терміну подання апеляційної скарги, якщо її не було подано; після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя Мацюк Ю. І.