У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Токмацького відділення поліції Василівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності,

в с т а н о в и в:

У вересні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 березня 2002 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області відносно нього була порушена кримінальна справа за ознаками ч. 4 ст. 190 та ч. 1 ст. 358 КК України, позивачу було пред'явлено обвинувачення та було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Постанови та обвинувальні вироки відносно нього по кримінальній справі скасовувалися апеляційним судом Запорізької області, кримінальна справа поверталася на додаткове розслідування чи на новий розгляд. Постановою заступника Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 28 липня 2013 року кримінальну справу за його обвинуваченням закрито у зв'язку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_2 Внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності позивач був позбавлений можливості займатися юридичною діяльністю на зайняття якою у нього є ліцензія, а також охоронною діяльністю та будівельною. Вважає, що він втратив грошовий дохід за час знаходження під слідством на протязі 15 місяців. Уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 79 500 грн та моральну шкоду в розмірі 300 тис. грн.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Відшкодовано за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_2 4 122 грн 68 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

У решті позову відмовлено.

Позовні вимоги в частині стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 300 тис. грн залишено без розгляду, так як вказана вимога вже була вирішена Пологівським районним судом Запорізької області від 16 липня 2015 року.

У касаційній скарзі заступник прокурора Запорізької області просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та суду» та ст. 1176 ЦК України, правомірно виходив із розміру середньомісячної заробітної плати одного працівника по Токмацькому району Запорізької області на період втрати можливості позивачем отримувати дохід, тобто з квітня 2002 року по травень 2003 року, що становить суму у розмірі 4 122 грн 68 коп.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити заступнику прокурора Запорізької області у відкритті касаційного провадження на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Токмацького відділення поліції Василівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов