Провадження №6/200/2932/15
У Х В А Л А

15 квітня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК», про визнання недійсним третейського застереження та скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпропетровський Банківський союз» від 03.06.2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати недійсним третейське застереження, визначене в заяві про видачу кредитної картки від 08.07.2008 року, яким передбачено, що він згоден з тим, що місцем розгляду спорів (за послугами КРЕДИТКА «Товари в розстрочку», КРЕДИТКА «Подія», КРЕДИТКА «Універсальна») на умовах, передбачених в п.8.5 Умов надання банківських послуг в Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська, або суді по місцю реєстрації філії Приватбанку, з діяльності якої виникає спір, або Постійно діючому третейському суді при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз», або Постійно діючому третейському суді при Асоціації «Юридичні компанії України» та скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації «Дніпропетровський банківський союз» від 03.06.2013 року в справі №958/2013 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 03 червня 2013 року Постійно діючим третейським судом у складі третейського судді Заворотного А.В. було прийнято рішення у справі № 958/2013 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 " ПРИВАТБАНК " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.07.2008року у розмірі 20968,93 грн. та витрати по сплаті третейського збору у розмірі 500 грн., всього 21468,93 грн. Вважає, що дане рішення було винесене з порушенням норм законодавства, оскільки правовідносини між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникли на підставі заяви про видачу кредитної картки, що по суті є договором приєднання. Дана заява викладена на типовому бланку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та на зворотному боці містить застереження щодо згоди позичальника на розгляд спору Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Дніпровський банківський союз» на умовах передбачених п 8.5. Умов надання банківських послуг. Заявник вказує, що на бланку підписаної ним заяви про видачу кредиту з третейським застереженням не було закріплено розгляд спору саме в третейському суді при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз», яким винесено рішення, і не надано регламенту цього третейського суду, як невідємної частини третейської угоди, у звязку з недомовленістю із заявником про передачу спору саме до цього суду, а визначено розгляд спорів у Постійно діючому третейському суді при асоціації «Дніпропетровський банківський союз» та Постійно діючому третейському суді при асоціації «Юридичні компанії України».

18 грудня 2014 року Бабушкінським районним судом була винесена ухвала якою заяву ОСОБА_1 було задоволено. Визнано недійсним третейське застереження визначене в заяві про видачу кредитної картки від 08.07.2008 року, яким передбачено, що ОСОБА_1 згоден з тим що місцем розгляду спорів (за послугами КРЕДИТКА «Товари в розстрочку», КРЕДИТКА «Подія», КРЕДИТКА «Універсальна») на умовах, передбачених в п.8.5. Умов надання банківських послуг в Бабушкінському суді м. Дніпропетровська, або суді по місцю реєстрації філії Приватбанку, з діяльності якої виникає спір, або Постійно діючому третейському суді при Асоціації «Дніпропетровський Банківський Союз», або Постійно діючому третейському суді при Асоціації «Юридичні компанії України»; скасовано рішення Постійно Діючого Третейського суду при асоціації «Дніпровський банківський Союз» від 03.06.2013 року в справі №958/2013 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати.

09 квітня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було задоволено частково та справу направлено на новий розгляд.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що між банком та заявником укладено типовий кредитний договір, в якому додержані всі норми у відповідності до ЗУ «Про третейські суди» та ЗУ «Про захист прав споживачів».

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 липня 2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 банк «Приватбанк» було укладено договір користування кредитною карткою, на підставі якого позивач отримав кредит та зобов'язався повертати його та інші платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Зазначений договір було укладено шляхом підписання анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачею та обслуговування кредитної картки. Заява викладена на типовому бланку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та на зворотному боці містить застереження щодо згоди позичальника на розгляд спору Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Дніпропетровський банківський союз» на умовах передбачених п 8.5. Умов надання банківських послуг.

У червні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом про стягнення заборгованості до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз».

03 червня 2013 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» у складі третейського судді Заворотного А.В. було прийнято рішення у справі № 958/2013 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.07.2008року у розмірі 20968,93 грн. та витрати по сплаті третейського збору у розмірі 500 грн., всього 21468,93 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди.

Суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги заявника щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації «Дніпровський банківський союз» від 03.06.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст. 389 1 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ч.2 цієї статті заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до ч.3 ст. 389 4 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Частиною 4 ст. 389 4 ЦПК України передбачено, що суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389 5 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5, 6 цієї статті - справа розглядається судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з особливостями, встановленими цією главою. За наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду суд має право: 1) постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін; 2) постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ч.1 ст. 389 5 ЦПК України - рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Частиною 4 ст. 389 4 ЦПК України передбачено, що суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389 5 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Згідно до ст.51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейського суду.

Скасування компетентним судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених цією статтею.

У разі, якщо рішення третейського суду скасовано повністю або частково внаслідок визнання компетентним судом недійсною третейської угоди або через те, що рішення прийнято у спорі, який не передбачений третейською угодою, чи цим рішенням вирішені питання, що виходять за межі третейської угоди або рішення прийнято у справі, не підвідомчій третейському суду, відповідний спір не підлягає подальшому розгляду в третейських судах.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про третейські суди" склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду.

У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду. За всіх умов третейський суд може розглядати справи в будь-якій непарній кількості третейських суддів. Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

Крім того, відповідно до п.14 частини 1 ст.6 Закону України "Про третейські суди" (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-УІ від 03.02.2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п.2 Постанови Верховного Суду України від 12.04.1996р. №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" зазначено, що до відносин, які регулюються Законом України "Про захист справ споживачів", належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Таким чином, розглянувши зазначений спір про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості 03.06.2013 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону, на який розповсюджується Закон України "Про захист прав споживачів", третейський суд не дотримався вимог п.1 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України, що також є підставою для скасування вказаного рішення третейського суду та відповідає положенням ч. 4 ст. 389 4 ЦПК України.

З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що рішення Постійно Діючого Третейського суду при асоціації «Дніпровський банківський Союз» від 03.06.2013 року від 03.06.2013 року, ухвалене у справі № 958/2013 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягає скасуванню у повному обсязі.

Відповідно до п.п.1,6,7,9 ст.12 ЗУ «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Проте, у сторін існує спір щодо п 8.5 Умов надання банківських послуг який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» який повинен розглядатися в порядку цивільного провадження.

Відповідно ст. 79, 88 ЦПК України, з ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 609 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 215 ЦК України, Законом України «Про третейські суди», ст.ст. 11, 60, 209, 212-215, 217, 218, 294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 «Приватбанк», про визнання недійсним третейського застереження та скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський союз» від 03.06.2013 року, - задовольнити частково.

Скасувати рішення Постійно Діючого Третейського суду при асоціації «Дніпровський банківський Союз» від 03.06.2013 року в справі №958/2013 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 609 грн.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Особи які не були присутні при оголошенні ухвали мають право її оскаржувати протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.О.Кудрявцева