Провадження № 2/761/1813/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Кривошиї Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, без надання іншого жилого приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 23 вересня 2015 року звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, який було уточнено в ході судового розгляду справи згідно заяви від 19 січня 2016 року, до ОСОБА_2 (далі - Відповідач № 1), Шевченківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві (далі - Відповідач № 2), про визнання реєстрації місця проживання недійсною та виселення без надання іншого жилового приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі Договору дарування квартири, укладеного між нею та її батьком ОСОБА_3, вона є власником квартири АДРЕСА_1. Вказує, що після дарування квартири, її батько продовжував проживати у спірному помешканні і, що у подальшому, згідно судового рішення, її батька було визнано недієздатним, а її було призначено опікуном батька. Зауважує, 02 січня 2007 року, Відповідач № 1 зареєструвала шлюб із її батьком, а згодом, після смерті батька, коли вона хотіла відчужити квартиру, вона з'ясувала, що Відповідач № 1 є зареєстрованою у її квартирі із серпня 2008 року, на підставі заяви її батька, який на той час вже не був власником помешкання та був визнаний судом недієздатним. Вказує, що Відповідач № 1 проживає та є зареєстрованою у спірному помешканні незаконно, у добровільному порядку звільнити квартиру відмовляється, її реєстрація місця проживання була здійснена на підставі договору купівлі-продажу квартири, який не був чинним, у зв'язку з чим, просила суд ухвалити судове рішення, яким визнати недійсною реєстрацію місця проживання Відповідача № 1 та виселити її зі спірного помешкання.

В ході судового розгляду справи, згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року, провадження у справі було закрито в частині щодо визнання реєстрації місця проживання Відповідача № 1 недійсною, оскільки вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні Позивач та її представник позовні вимоги, з урахуванням уточнення до позову, підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити.

Відповідач № 1 в судове засідання жодного разу не з'явилась. Про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. Доказів поважності неприбуття до суду не надала. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, як і пояснень чи заперечень на позов, до суду не подавала.

Заслухавши думку сторони Позивача, яка не заперечувала щодо розгляду справи у відсутність Відповідача № 1, суд вбачає можливим розгляд справи у відсутність останньої, на підставі зібраних у справі доказів, ухваливши у справі заочне рішення.

Заслухавши пояснення Позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, згідно Договору дарування квартири від 20 травня 2004 року, укладеного із ОСОБА_4, посвідченого державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю. за № 1-322.

Право власності Позивача на вказану квартиру було зареєстровано у Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 17 червня 2004 року, а також є зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 12809665 від 25 листопада 2015 року.

Як власник квартири, Позивач уклала Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01 липня 2004 року із ЖКУ ДП «Антонов».

Згідно довідки форми № 3 від 19 серпня 2015 року, у квартирі АДРЕСА_1, Відповідач № 1 є зареєстрованою із 2008 року. Вказана обставина також підтверджується інформацією, наданою відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у м. Києві на запит суду.

Згідно судових рішень Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2005 року та від 12 жовтня 2010 року, відповідно, ОСОБА_4 судом визнано недієздатним, над ним встановлено опіку та його опікуном було призначено Позивача у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно свідоцтва про шлюб, батько Позивача - ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 02 січня 2007 року, тобто, на момент, коли судом він був визнаний недієздатним. Після реєстрації шлюбу Відповідачу № 1 присвоєно прізвище «Вавілова».

Крім того, із матеріалів справи також вбачається, що згідно заяви ОСОБА_3 від 28 листопада 2008 року, поданої на адресу начальника ЖКУ ДП «Антонов», він просив зареєструвати на його житлову площу на постійній основі його дружину ОСОБА_2 та до вказаної заяви ним була долучена копія договору купівлі-продажу квартири, який на той час втратив свою силу.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 помер 14 липня 2015 року.

Із матеріалів справи також вбачається, що Позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів з приводу перешкод з боку Відповідача № 1 щодо користування спірним помешканням.

За змістом частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд знаходить, що Відповідач № 1, проживаючи проти волі Позивача у квартирі АДРЕСА_2, яка належить Позивачеві на праві власності, перешкоджає останній у здійсненні нею права власності щодо її майна, у зв'язку з чим, Відповідач № 1 підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. При цьому суд не приймає до уваги факт реєстрації місця проживання Відповідача № 1, оскільки реєстрація останньої у квартирі Позивача відбулася поза волею Позивача і на момент, коли батько Позивача судовим рішенням був визнаний недієздатним. При цьому, для здійснення реєстрації Відповідача № 1 у спірному помешканні, батьком Позивача безпідставно було надано до ЖКУ ДП «Антонов» копію договору купівлі-продажу спірної квартири, який на той час припинив свою дію.

Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача № 1 на користь Позивача підлягають присудженню судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 487 грн. 20 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 15, 16, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України, статті 116 Житлового кодексу УРСР, керуючись статтями 10, 11, 13, 30, 57, 60, 88, 209, 212-215, 226-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, без надання іншого жилого приміщення - з а д о в о л ь н и т и.

Виселити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 24 листопада 2008 року Генічеським РВ УМВС України в Херсонській області) разом з усіма залежними від неї особами, із квартири АДРЕСА_3, без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 24 листопада 2008 року Генічеським РВ УМВС України в Хеосонській області) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати, пов'язані із розглядом справи у розмірі 487 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Києва за письмовою заявою ОСОБА_2.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене ОСОБА_2 до Апеляційного суду м. Києва в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду може бути оскаржене ОСОБА_1 до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :