Справа № 237/51/16-ц
Марїнський районний суд Донецької області в складі:
головуючого Судді Ліпчанського С.М.,
при секретарі: Бахтіяровій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Пята донецька державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, -
Позивач ОСОБА_1 Федоровичзвернувся до суду із позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.08.2009 року виданого Виконавчим комітетом Курахівської міської ради на праві приватної власності належить трикімнатна квартира номер 18, загальною площею 137,4 кв.м., яка розташова в будинку номер 1 за адресою: Донецька область, Марїнський район, м.Курахове, вул.Лермонтова. Відповідно Інформаційної довідки щодо технічного стану обєкта нерухомого майна №06/501 від 10.12.2015р. виданої районним комунальним підприємством «Марїнське бюро технічної інвентаризації» по архівним даним РПК «Марїнське БТІ» право власності станом на 31.12.2012р. на вищевказану квартиру зареєстровано 20.08.2009 року за ОСОБА_1.
Вирішив розпорядитися своїм майном на власний розсуд, ОСОБА_1 звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Вугледарського міського управління юстиції Донецької області. Однак, у державній реєстрації права власності на належну йому квартиру АДРЕСА_1, йому було відмовлено з тих підстав, що право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже зареєстровано за іншою особою.
З довідки, виданою Пятою донецькою державною нотаріальною конторою, йому стало відомо, що 03 липня 2015 року за реєстровим номером 1-497 Пятою донецькою державною нотаріальною конторою було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 за яким: продавець ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 (від імені якого за довіреністю, посвідченої Другою донецькою державною нотаріальною конторою 11.07.2012 року за №3-1010 діяв ОСОБА_3), а покупцем була ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2, що мешкає: АДРЕСА_3.
Вважає договір купівлі-продажуквартири №18 у будинку №1 по вулиці Лермонтова у м.Курахове Марїнського району Донецької області, посвідчений 03 липня 2015 року за реєстровим номером 1-497 Пятою донецькою державною нотаріальною конторою недійсним, оскільки він не приймав рішення про відчуження належного йому нерухомого майна та не уповноважував на це будь-яких третіх осіб.
З вказаних підстав Просив визнати спірний договір купівлі-продажу квартири недійсним.
У судовезасіданняпозивач не зявився, подав заяву про розглядсправи без йогоучасті.
У судове засідання відповідач не зявився, про час, даті та місце слухання справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві.
Так, відповіднодо Постанови ОСОБА_4 Банку України «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» №210 від 06.06.2013 року встановлена гранична сума розрахунків готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150 000 (ста пятдесяти тисяч) гривень.
Однак, як вбачається з тексту Договору, та наданих Пятою донецькою державною нотаріальною конторою документів,що були надані сторонами правочину, та які досліджувалися перед та під час здійснення оскаржуваного правочину, документ, що підтверджує безготівковий розрахунок між покупцем та представником продавця відсутній, що собою свідчить про відсутність здійснення розрахунку покупцяз власником квартири, та ігнорування і невиконання державним нотаріусом вимог законодавства, а саме Постанови НБУ №210 від 06.06.2013р., під час нотаріального посвідчення правочину.
Статтею 3 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"
Згідно зі ст.7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України.
На підставі ст.5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобовязаний відмовити у вчиненні нотаріальної діїв разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.
Ст.13-1 Закону України «Про нотаріат» визначено поняття нотаріального округу. Тобто нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі.
Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.
Належна позивачу квартира номер 18 в будинку№ 1 по вул.Лермонтова, знаходиться в місті Курахове Марїнського району Донецької області, тобто на території Марїнського районного нотариального округу. Місто Красноармійск знаходиться на території Красноармійського районного нотаріального округу, що собою ні яким чином не співпадає територіально з Марїнським районним нотаріальним округом.
Таким чином, державний нотаріус Пятої державної нотаріальної контори, виконуючи нотаріальні дії щодо посвідчення оскаржуваного Договору в місті Красноармійську, відповідно до положень ст.13-1Закону України «Про нотаріат»була не вправі здійснювати нотаріальну діяльність стосовно нерухомого майна, яке знаходиться на території Марїнського районного нотаріального округу.
Крім того, згідно довіреності, посвідченої 11.07.2012 року державним нотаріусом Другої донецької нотаріальної контори, реєстровий № 3-1010, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_5 на умовах за його розсудом здійснити дії спрямовані на продаж в наступному належної йому квартири, длячого ОСОБА_5 були надані обмежені права, а саме: було надано право одержувати необхідні довідки та документи, подавати від його імені заяви, бути його представником в усіх уповноважених органах незалежно від підпорядкованості, у КП Бюро технічної інвентаризації, одержати витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження, розписуватися за нього, одержати належні йому гроші, а також виконувати всі необхідні дії, повязані з цією довіреністю.Однак, щодо укладання договорів від імені ОСОБА_1 з третіми особами, бути його представником у нотаріусів, та у будь-яких фінансових установах, ОСОБА_5 таким повноваженнями не наділявся та неуповноважувався.З огляду на викладене, можно зробити висновок, що ОСОБА_5 під час здійснення правочину нібито від імені ОСОБА_1, діяв самостійно на свій розсуд, з перевищення повноважень, що собою вказує на відсутність з боку власника ОСОБА_1 схвалення такого правочину. З огляду на викладене, ОСОБА_5 під час здійснення правочину нібито від імені ОСОБА_1, діяв самостійно на свій розсуд, з перевищення повноважень, що собою вказує на відсутність з боку позивача схвалення такого правочину. Той факт, що ОСОБА_5 діяв самостійно, без волевиявлення ОСОБА_1 та не спитавши його про наявність бажання продавати належну йому квартиру, підтверджується тим, що в пункті 10 оскаржуваного Договору зазначено, що за цим договором, продавець перебуває у шлюбі з ОСОБА_6, яка подала заяву про згоду на продаж квартири. Однак, 14 листопада 2012 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6 шлюб було розірвано, про що ОСОБА_5 не було відомо, а нотаріусом зазначена обставина не була перевірена, що собою вказує на здійснення правочину поза волею власника квартири та в порушення його майнових та цивільних прав.
Цивільним кодексом України статтею 241 зазначено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Необізнанність про укладання та наявність правочину, звернення до суду з цим позовом по визнання недійсним договору купівлі-продажу належної позивачу квартири, свідчить про те, що ним, як власником квартири не схвалено здійснений поза його волею правочин.
Викладені обставини дають підстави вважати що цей правочинє недійсним, який собою не створює, не змінює тане припиняє цивільних прав позивача відносно квартири номер 18 в будинку номер 1 за адресою: Донецька область, Марїнський район, м.Курахове, вул.Лермонтова.
Згідно зі ст.16 ЦК України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Статею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, тобто: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам , особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі , правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст.3,7,82, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 241, ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Пята донецька державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним - задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажуквартири АДРЕСА_2,посвідчений 03.07.2015 року Пятою донецькою державною нотаріальною конторою,реєстровий номер 1-497 недійсним.
Скасувати право власності №10272282 від 03.07.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 та визнати право власності на квартиру№18 в будинку №1 по вул. Лермонтова в м. Курахове за ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1600 грн. на користь держави.
Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою суду від 01 березня 2016 року, скасувати з моменту проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя копія ОСОБА_7
Копія вірна. Рішення оскаржено не було і набрало законної сили 07 травня 2016 року.
Оригінал рішення зберігається в матеріалах цивільної справи № 2/237/361/16.
Суддя С.М. Ліпчанський