Номер провадження: 22-ц/785/8310/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області

в складі:

головуючого Суворова В.О.

суддів Сватаненко В.І.

ОСОБА_2

при секретарі Фабіжевській Т.С.

за участю представника ОСОБА_3-ОСОБА_4, ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Одеської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди у розмірі 2000 грн. за втрачений ноутбук, стягнення моральної шкоди та судових витрат,

встановила:

29 березня 2016 року позивач звернувся з вказаним позовом, який уточнив: 18 травня 2016 р. в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн. (а.с.40 ), 12 вересня 2016 року в частині стягнення 2000 грн. як матеріальної шкоди, стягнення компенсації за втрачений заробіток у розмірі 593 грн.16 коп., витрати повязані з переїздом до іншого населеного пункту - 1078 грн. та компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 131 грн. 80 коп. Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що 19 червня 2014 року курєром йому через водія автобусу сполучення м. Одеса- смт. Миколаївка ОСОБА_3 було передано ноутбук «LENOVOG 505 S», вартістю 6000 грн. ОСОБА_6 по прибуттю автобусу до смт. Миколаївка було встановлено, що переданий товар відсутній. Відповідач сплатив частину вартості втраченого ноутбуку у розмірі 4 000 грн., а залишок у розмірі 2000 грн. відмовляться сплачувати. Позивач вважає, що внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача йому була завдана матеріальна шкода у розмірі 2000 грн.( залишок вартості ноутбуку). Вважає, що з вини відповідача йому була заподіяна моральна шкода у розмірі 2000 грн. Також позивач просить стягнути судові витрати.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що він на прохання курєра зобовязався перевезти пакунок для його знайомого ОСОБА_5 Що знаходилося у пакунку йому не було відомо. Але пакунок було викрадено. У звязку з чим вважає, що відсутні з цього приводу його винні дії. На відшкодування шкоди він сплатив позивачу 4 000 грн., щоб не втратити з ним добрі стосунки.

Рішенням суду першої інстанції від 10 жовтня 2016 року цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди за втрачений ноутбук в сумі 2000 гривень, стягнення моральної шкоди та судових витрат задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 гроші за втрачений ноутбук, марки LENOVO G505S в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 551 гривень 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 судові витрати, повязані із прибуттям у судове засідання у розмірі 1078 (одна тисяча сімдесят вісім) гривень.

В решті позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення, яким просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовою колегією встановлено, що відповідно до накладної №190609 від 19 червня 2014 року позивач придбав в ТОВ «ГРУПА ЮГ МИКОЛАЇВ» ноутбук, марки LENOVO G505S вартістю 6 000 грн. Судова колегія звертає увагу, що на зазначеній накладній стоїть підпис відповідальної особи ТОВ «ГРУПА ЮГ МИКОЛАЇВ» та печатка товариства, в графі отримувач зазначене прізвище ОСОБА_5

На твердження позивача, курєр ТОВ «ГРУПА ЮГ МИКОЛАЇВ» передав водію маршрутного таксі сполученням Одеса - Миколаївка - ОСОБА_3 пакунок, в якому знаходився ноутбук, марки LENOVO G505S вартістю 6 000 грн. для передачі його ОСОБА_5 По прибуттю маршрутного таксі до смт. Миколаївки позивач звернувся до ОСОБА_3 з метою отримання ноутбуку, але ноутбук був відсутній.

ОСОБА_3 вказує, що дійсно 19 червня 2014 року він як водій виконував рейс сполученням Одеса- смт. Миколаївка. До нього звернувся чоловік з проханням передати пакунок ОСОБА_5 Відповідач погодився виконати це прохання, оскільки він проживає в одній місцевості з позивачем та знайом з ним. Будь-який договір перевезення з ним не укладався. Його не повідомляли про найменування та вартість товару, який він перевозить. По приїзду до смт. Миколаївка було встановлено, що пакунок, який необхідно передати позивачу, відсутній. Позивач предявив до нього претензію про зниклий ноутбук, марки LENOVO G505S. Відповідач на відшкодування вартості перевезеного товару сплатив позивачу 4 000 грн.

Судова колегія вважає доведеним факт того, що позивачу був переданий ноутбук вартістю 6 000 грн., оскільки у відповідності до ст. 60 ЦПК України позивач довів накладною про придбання ноутбуку. Крім того, судова колегія звертає увагу, що відповідач сплатив 4000 грн. на відшкодування шкоди втраченого товару, що свідчить про його обізнаність. Крім того, судовою колегією встановлено, що після доставки товару відповідач повинен був отримати винагороду.

Також судовою колегією встановлено, що 23 липня 2014 року позивач звертався до РВ ГУ УМВД України в Одеській області з заявою про крадіжку ноутбуку марки LENOVO G505S, який було викрадено з маршрутного таксі(а.с.4).10 серпня 2015 року кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю складу кримінального порушення. Приймаючи дану постанову слідчий виходив з того, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини (а.с.16) .

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що відповідач своїми неправомірними діями , які виразилися в неправомірній бездіяльності, спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн., яка підлягає стягненню на підставі ст. 1166 ЦК України, а також судові витрати.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судова колегія вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразилися у тому, що в наслідок бездіяльності він не прийняв мір для збереження товару, позивачу була завдана матеріальна шкода. Тобто між неправомірними діями відповідача і збитками, які були спричинені позивачу, існує зв'язок, що обумовлює відповідальність відповідача за спричинену шкоду. Тому судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати (ч. 2 ст. 85 ЦПК України).

Судова колегія вважає, що вимоги про стягнення судових витрат повязаних з переїздом не підлягають задоволенню, оскільки стороною позивача у відповідності до ст. 60 ЦПК України не надано достовірних та обєктивних доказів на підтвердження своїх вимог, оскільки квитанція (а.с.68) не містить даних хто саме користувався транспортними послугами, у який час, у яке місце був доставлений пасажир.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виносячи рішення в частині стягнення судових витрат, повязаних з переїздом, неповно зясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що є підставою для частково скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 судових витрат, повязаних із прибуттям у судове засідання у розмірі 1078 грн. скасувати. В скасованій частині ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_5 про стягнення судових витрат з ОСОБА_7, повязаних із прибуттям у судове засідання у розмірі 1078 грн. -відмовити.

В решті рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_2