Справа№592/1501/15-ц
Провадження №2/592/267/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум в складі головуючого Костенко В.Г.

секретар Антуфьєва В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, третя особа ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18.02.2015 року звернувся до суду і вимоги мотивує тим, що під час шлюбу з відповідачем були придбані: будинок по вул. Дзержинського (Троїцька), 44 м.Суми, чотирикімнатна квартира №102 і стоянка для автомобіля по вул. Новомістенська, 10а у м.Суми, 1 / 3 частина нежитлового приміщення за адресою вул. Рішельєвська, 44/46, м.Одеса. Позивач вважає, що має право на половину зазначеного майна. Без її згоди відповідач продав будинок. Тому позивач просить провести розподіл спільного майна подружжя виділивши позивачу 1 / 2 частину зазначеної квартири і стоянки, 1 / 2 частини нежитлового приміщення та стягнути з відповідача половину вартості будинку.

В судовому засіданні представник позивача та сам позивач позов підтримав.

Представники відповідача позов не визнали. Так зазначили, що з 2000 року між сторонами остаточно припинені шлюбні відносини, що встановлено відповідним рішенням суду. Спірне майно не вважали спільним майном відповідача з позивачем. З 2003 року відповідач перебував у шлюбі з ОСОБА_3. Судовим рішенням майно визнане спільним майном відповідача з ОСОБА_3. Окрім того вважали, що позивач пропустила строк позовної давності, а тому його також просили застосувати.

Третя особа повідомлялася про час і місце судового розгляду але до суду не зявилася.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали інвентарних справ, цієї справи, вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що з 21.07.1990 року по 18.02.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

14.01.2003 року ухвалено рішення Ковпаківським районним судом м. Суми у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, справа №2-1932/03. Вказаним рішення було встановлено факт, що подружні стосунки між сторонами припинено та сторони проживають окремо з 2000 року, шлюб існує формально.

15.08.2000 року відповідач купив будинок по вул. Дзержинського (Троїцька), 44 м.Суми, (т. 1 а.с.99)

31.08.2005 року позивач надала дозвіл на продаж зазначеного будинку посвідчений посвідченою приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрований у реєстрі за №1813. 23.05.2006 року відповідач продав зазначений будинок. (т. 1 а.с.99,92,93.)

13.05.2004 року відповідач набув права власності на чотирикімнатну квартиру №102 і стоянку для автомобіля по вул. Новомістенська, 10а у м.Суми, про що Сумською міською радою видані відповідні свідоцтва. (т. 1 а.с.205-206.)

Так 19.05.1998 року СМОГ «Забудовник» отримано свідоцтво про державну реєстрацію. 16.06.1999 року між ОСОБА_2 та СМОГ «Забудовник» було укладено Договір про пайову участь у будівництві житла в будинку по вул. Новомістенська, 10а у м.Суми та стоянки для автомобіля. 23.06.2003 року протоколом Установчих зборів проведено розподіл житлових приміщень. 23.12.2003 року складений ОСОБА_4 державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництва в експлуатацію № 0422. 30.12.2003 року рішення Сумської міської ради №833 затверджений акт ведення в експлуатацію. 27.02.2004 року СМОГ «Забудовник» видало відповідачу ОСОБА_5 № 10 про повну сплату пайового внеску ОСОБА_2. 27.02.2004 року СМОГ «Забудовник» видано ОСОБА_4 прийому-передачі житла ОСОБА_2.

13.06.2001 року відповідач за договором купівлі-продажу нерухомого майна купив рівну долю разом з двома іншими особами нежитлового приміщення за адресою вул. Рішельєвська, 44/46, м.Одеса.. 27.03.2007 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради видане свідоцтво на нежитлові приміщення офісу-магазину. (т. 1 а.с.201)

Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджуються наданими сторонами доказами, договорами купівлі-продажу будинку, договорами, актами і свідоцтвом щодо набуття права власності на квартиру, свідоцтвом на нежитлове приміщення, копії яких додані до матеріалів справи та інвентарною справою..

Під час судового розгляду сторони визнавали, що відповідач є заможною людиною, мав самостійний прибуток від своєї діяльності окремо від позивача, за рахунок якої придбавалося спірне майно.

Свідок ОСОБА_6, колишня подруга позивач, дала покази та зокрема вказала, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 1997 року разом не жили.

Тобто з зазначеного рішення і показів свідка вбачається, що у 2000 році сторони жили окремо.

Позивач надало до справи копію свого паспорту серії МА 939201 на 11 сторінці якого вказана реєстраційна відмітка про зареєстроване місце проживання з 17.06.1993 року за адресою АДРЕСА_1. Тобто з паспорту також вбачається, що позивач не мала зареєстрованого міста проживання у спірних будинку і квартирі, що також у сукупності з іншими доказами вказує на те, що сторони проживали окремо.

Спірні правовідносини між сторонами є сімейними і в регульовані ст.ст. 12, 13, 22, 29, 44 КпШС України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 44 КпШС України шлюб виникав з моменту реєстрації та припинявся до моменту реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 29 КпШС України якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення про поділ майна. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

Положення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких нор Кодексу про шлюб та сім'ю України» (втратила чинність з прийняттям постанови №11 від 21.12.2007), зазначено, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу).

Аналогічне також зазначене у пунктах 23, 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», щодо ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», що діяв на момент видачі відповідачу довідки про сплату внесків, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Під час судового розгляду було лише встановлено, що повна сплата внесків відповідачем за квартиру і стоянку для автомобіля по вул. Новомістенська, 10а, підтверджена довідкою виданою 27.02.2004 року СМОГ «Забудовник».

Позивач в супереч положенням ст.ст. 59-60 ЦПК України не надав доказів повної сплати пайових внесків під час спільного проживання з відповідачем. В цілому позивачем не надано доказів на підтвердження того, що жили однією сімєю з відповідачем на момент придбання спірного майна. Тобто позивач не довів, що спірне майно є спільним сумісним майном його з відповідачем.

Ураховуючи зазначені положення законів та встановлені факти вбачається, що майно придбане відповідачем під час окремого проживання від позивача є його особистою власністю. Усе спірне майно придбавалося відповідачем вже під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу.

Відповідач наполягав також на застосуванні строку позовної давності встановленого у ст. 29 КпШС України. З огляду на час реєстрації розірвання шлюбу, 18.02.2003 року, та часу подачі позову, 18.02.2015 року, трирічний строк давно минув. Позивач не надав будь-яких доказів, що такий строк повинний відраховуватися з іншої більш пізньої дати. Тому заява відповідача є обґрунтованою.

Таким чином немає законних підстав для задоволення позову, а тому слід відмовити у його задоволенні за необґрунтованістю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Сум шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду. Особою, яка була відсутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в десятиденний строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 18.07.2016 року.

Суддя В.Г. Костенко