АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/2534/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2260/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 69 (2) Доповідач Барильська А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.

секретар: Чубіна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2016 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Криворізьке південне обєднане управління Пенсійного фонду України про встановлення факту віднесення освіти до вищої юридичної освіти, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту віднесення освіти до вищої юридичної освіти.

В обґрунтування заяви зазначила, що у 1983 році вона вступила до Чернігівського юридичного технікуму, який закінчила у червні 1986 року по спеціальності «Правознавство та облік в системі соціального забезпечення». Рішенням державної кваліфікаційної комісії від 30.06.1986 року учбового закладу їй присвоєно кваліфікацію юриста та видано диплом КТ № 753621.

В період з червня 1993 року по березень 2016 року вона працювала на різних посадах в органах прокуратури Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», право на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 22 роки, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років.

Згідно із частиною 5 зазначеної статті до 22 річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, зокрема, половина строку навчання у вищих навчальних закладах.

У 1969 році на підставі ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 24 грудня 1964 року № 1261 та наказу МЗС УРСР від 14 липня 1969 року № 91 був заснований Чернігівський юридичний технікум. Технікум готував фахівців (молодших спеціалістів) за спеціальностями «Право і організація соціального забезпечення», «Право і організація соціального обслуговування громадян», «Бюджетний облік для системи соціального забезпечення». В 1994 році за рішенням Кабінету Міністрів України навчальний заклад змінив свій статус і назву став юридичним коледжем. У 2003 році на базі коледжу був створений нині діючий інститут. Таким чином технікум є типом вищого навчального закладу першого рівня акредитації, у якому здійснюються підготовка фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста.

В лютому 2015 року вона звернулася до Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу про призначення за вислугою років роботи у прокуратурі, однак їй було відмовлено в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в звязку з відсутністю 22 річного стажу вислуги років, передбачених цим Законом. Також їй було розяснено, що технікум відноситься до середніх спеціальних навчальних закладів, а тому половину навчання в технікумі зарахувати до 22 річного стажу роботи, що дає право на вислугу років не вбачається неможливим, оскільки її стаж роботи складає 21 рік 08 місяців 14 днів.

Тому, оскільки встановлення факту віднесення отриманої освіти в Чернігівському юридичному технікумі з 1983 по 1986 років до вищої юридичної освіти є необхідним для подальшого вирішення нею питань, повязаних з призначенням їй пенсії згідно з положеннями ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», просила встановити факт віднесення освіти, одержаної нею під час навчання з 01 вересня 1983 року по 30 червня 1986 року у вищому навчальному закладі Чернігівському юридичному технікумі, до вищої юридичної освіти.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2016 рокув задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту віднесення освіти до вищої юридичної освіти відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_2, посилаючись порушенням судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким залишити заяву без розгляду.

Заявник зазначає, що судом не врахована практика рішень інших судів , подібних за змістом цивільних відносин, згідно яких було встановлено, що здобута освіта у Чернігівському юридичному технікумі відноситься до вищої юридичної освіти.

Крім того, на думку заявника, судом при розгляді справи не було враховано те, що заінтересована особа УПФУ заявила про наявність спору про право, у звязку з чим суд, при розгляді справи в порядку окремого провадження, виявивши, що встановлення факту повязано з вирішенням спору про право, повинен був залишити її заяву без розгляду та розяснити, що вона право подати позов на загальних підставах.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що, згідно диплому серії КТ № 753621 виданого 30.06.1986 року, ОСОБА_2 з 1983 року по 1986 рік навчалася в Чернігівському юридичному технікумі та закінчила його за спеціальністю «Правознавство та облік в системі соціального забезпечення». Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 30 червня 1986 року позивачу присвоєно кваліфікацію «Юрист» (а.с. 9-13, 14).

З 04 червня 1993 року по 01 березня 2016 року позивач працювала на різних посадах в органах прокуратури Дніпропетровської області (а.с. 15-24).

17 лютого 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, правонаступником якого з 01.04.2016 року є Криворізьке південне обєднане управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області, за призначенням пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 25).

Як вбачається з витягу з протоколу № 62 від 26.02.2015 року, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії в звязку з відсутністю 22-річного стажу вислуги років, передбачених вказаним Законом України «Про прокуратуру» (а.с. 26).

29 травня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась по Пенсійного Фонду з заявою про надання письмового розяснення, на яких підставах не враховано до стажу період навчання в Чернігівському юридичному технікумі (а.с. 27).

Згідно відповіді Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу від 29.05.2015 року, зазначено, що, згідно із ч. 5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», до 22-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, зокрема, половина строку навчання у вищих юридичних закладах, в той час, як Чернігівський юридичний технікум, в якому навчалась позивач, відноситься до середніх спеціальних навчальних закладів (а.с. 28).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з недоведеності та безпідставності вимог заявника.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з даним висновком, оскільки суд першої інстанції дійшов його, з порушенням норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом вимог ОСОБА_2 є встановлення факту віднесення освіти до вищої юридичної з метою оформлення та призначення пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Заперечуючи проти заяви, Криворізьке південне обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області заявило клопотання про залишення заяви без розгляду у звязку з наявністю спору про право на пенсію, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження (а.с. 36).

Справу розглянуто судом в порядку окремого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

На ці ж підстави вказує і п. 3 ОСОБА_3 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 із змінами від 25 травня 1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Згідно з п. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до розяснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України» № 5 від 31.01.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною 6 ст. 235 ЦПК України передбачено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Однак, вирішуючи спір, суд не врахував, що встановлення факту віднесення освіти до вищої юридичної ОСОБА_2 необхідно для оформлення та призначення пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», про що також заявила ОСОБА_2 в апеляційній скарзі та просила залишити її заяву без розгляду.

Отже, наведене свідчить про те, що під час розгляду справи за заявою ОСОБА_2 у порядку окремого провадження виник спір про право на отримання пенсії, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Однак, зазначені обставини та вимоги ч. 6 ст. 235 ЦПК України залишилися поза увагою суду першої інстанції під час розгляду та вирішення даної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з залишенням заяви ОСОБА_2 про встановлення факту віднесення освіти до вищої юридичної без розгляду у відповідності до положень ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

Керуючись п.6 ст. 235, ст.ст. 303, 307, 310, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Криворізьке південне обєднане управління Пенсійного фонду України про встановлення факту віднесення освіти до вищої юридичної освіти залишити без розгляду.

Розяснити ОСОБА_2 право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

ОСОБА_4