У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2016 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Чередник В.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, яка діє за себе та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання договору частково недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2016 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, яка діє за себе та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання договору частково недійсним.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суд прийшов до наступного.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-УІ "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-УІ) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950, далі -Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-УІ).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву вбачається, що позивач всупереч вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України не надав доказів сплати судового збору за розгляд даної справи.

Так, Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не передбачено.

Відповідно до частини 3 статті 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору. Однак, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному Закону, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою відсутні.

Позиція суду з цього питання узгоджується із висновками Верховного суду України, які містяться в ухвалі суду від 02.06.2016 року у справі №6-1303ц16.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Так, з позову вбачається, що позивач заявив вимоги немайнового характеру. Згідно п.1 ч.1 ст 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за позови майнового характеру, які подані фізичними особами розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

За нормою статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Крім того, відповідно до ст. 26 ч.3 ЦПК України у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст. 39 ч.1 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних осіб захищають в суді відповідно їх батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, позивач повинна зазначити на якій правовій підставі вона звертається до суду в його інтересах.

Згідно ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог у статтях 119-120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху у зв'язку з несплатою позивачем судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. за вимоги немайнового характеру та необхідністю обґрунтування підстав звернення в інтересах неповнолітньої особи.

Враховуючи вказані обставини, вважаю за необхідним позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.

На підставі наведеного, керуючись статтями 119, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє за себе та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання договору частково недійсним - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність обґрунтування підстав звернення до суду із позовом в інтересах неповнолітньої особи та надати належно оформлений документ про сплату судового збору в розмірі 551, 20 грн. в строк до 23 грудня 2016 року, але не пізніше 5 днів з дня отримання ухвали.

Роз'яснити, що у випадку невиконання вказівок суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -