Справа № 758/7905/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого - судді - Неганової Н.В.

при секретарі - Савіцькому Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 20.04.2007 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 11.07.2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. У серпні 2014 року позивачка з дочкою вимушені були залишити м. Донецьк з причин артилерійських обстрілів міста і на сьогодні проживають як переселенці у м. Києві. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка вважає, що ОСОБА_2 має нерегулярний дохід, а тому просить стягнути з нього на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4 позов підтримали з тих же підстав, просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 20.04.2007 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 20.04.2007 року зроблено відповідний запис за №167 (а.с.3 - копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1).

Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4 - копія свідоцтва про народження).

Донька ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні, що сторони підтвердили в судовому засіданні і що підтверджується довідкою від 16.10.2014 року №300700120 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.8).

Як зазначила в судовому засіданні позивачка, вона на даний час не працює і не має постійного доходу, отримує на доньку як переселенка 884 гривні, крім доньки ОСОБА_3 інших осіб на утриманні не має.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає і не має постійного доходу, з нього підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду у твердій грошовій сумі.

Відповідач не працює, проживає в м. Києві як переселенець.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що він є хворою людиною, має багато захворювань, у зв'язку з чим змушений витрачати кошти на ліки, і на теперішній час займається оформленням документів для отримання групи інвалідності.

З наданих відповідачем медичних документів (а.с.49, 50, 144, 157) вбачається, що він в 2014 році лікувався в лікарні на стаціонарі з діагнозом хронічний гастродуоденіт і супроводжуючими діагнозами - хронічний холецистит і хронічний гепатит, а також звертався до лікарів амбулаторно в 2014 та 2015 роках. Однак, доказів того, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у зв'язку з тяжкими захворюваннями, або за станом здоров'я не може працювати він суду не надав.

Також відповідач посилається на те, що він не може сплачувати аліменти, оскільки не працює, живе за рахунок допомоги родичів та пожертв, але допомагає своєму хворому сину від першого шлюбу ОСОБА_6, який був поранений в м. Маріуполі, та матері-пенсіонерці. Крім того, відповідач зазначив, що має заборгованість по кредиту.

Між тим, відповідач, не маючи документів про свою непрацездатність, не перебуває на обліку у службі зайнятості з метою пошуку роботи, про що він зазначив в судовому засіданні. А щодо допомоги сину ОСОБА_6, який є повнолітнім і проживає окремо, то відповідач надав лише одну квитанцію про перерахування сину 200 гривень в січні 2016 року (а.с.139). Доказів того, що матір перебуває на утриманні відповідача ОСОБА_2 суду не надав.

Відповідач та його представник також стверджують, що дочка ОСОБА_3 по три дні на тиждень перебуває у батька, який її годує та піклується про неї, придбав їй велосипед. З цих підстав відповідач також вважає недоцільним сплачувати аліменти на користь позивачки.

Позивачка заперечує проти таких тверджень відповідача, посилається на те, що батько забирає дитину у визначені розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрації години для спілкування батька з донькою, на підтвердження чого надала копію розпорядження від 18.01.2016 року за №14 (а.с.151).

З довідки управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 11.09.2015 року за №01-05/5496 (а.с.60) вбачається, що ОСОБА_2 буде призначена допомога як особі, переміщеної з тимчасово окупованої території, на період з 11.09.2015 року по 10.11.2015 року в розмірі 442 гривні, а з 11.11.2015 року по 10.01.2016 року - в розмірі 221 гривня.

Як зазначив відповідач в судовому засіданні, він не подавав документи і не дізнавався про отримання вказаної вище допомоги після 10.01.2016 року.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним, відповідно до чинного законодавства має обов'язком утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідачем не надано суду доказів того, що він неспроможний надавати аліменти на утримання доньки в розмірі 800 гривень.

Відповідач не є інвалідом і не перебуває на обліку як особа, яка страждає на тяжкі захворювання і не може працювати. Відсутність роботи у відповідача, на думку суду, не свідчить про неможливість сплачувати аліменти, а, зважаючи на те, що відповідач не перебуває на обліку в службі зайнятості, дає підстави суду вважати, що ОСОБА_2 не бажає працювати і сплачувати аліменти на утримання доньки.

З урахуванням наведеного, а також того, що у 2016 році прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для дитини віком від 6 до 18 років з 01.05.2016 року становить 1 531 гривня, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 800 гривень на місяць.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений, а тому підлягає задоволенню.

Стягненню з відповідача підлягає судовий збір.

На підставі наведеного, ст. ст. 180 - 182, 184, 191 СК України, керуючись ст. ст. 10, 88, 209, 213, 214, 215, 218, 367 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Маріуполя, не працюючого, що проживає в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 06.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. В. Неганова