РІШЕННЯ

Іменем України

19.07.2016 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

Головуючого- судді Гулієвої М.І.

При секретарі- Жовнір Р.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача : приватного нотаріуса ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним ,

В с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, посилаючись на те, що, відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року продали, а відповідач придбав у власність квартиру №2 в будинку №22 на вул. Ковалевій у м.Львові. Вказане нерухоме майно було зареєстровано у державному реєстрі 25.12.2007 року, продаж квартири вчинено за 240885,00 грн., що еквавалентно 47700 доларів США, що є коштами кредиту, отриманими відповідачем у АКБ "УкрСиббанк". Згідно п.13 вказаного договору позивачі зобов"язувались звільнити квартиру разом з членами сім"ї та іншими особами, які в ній проживають і оплатити заборгованість по комунальних послугах та зняти всіх з реєстрації до 19.01.2008 року, а відповідач дав згоду на проживання відповідачів в зазначеній квартирі до вказаного терміну. Вони підписали договір ,де вказано, що не мають претензій до відповідача лише тому, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 та внуком ОСОБА_1. Однак, до цього часу відповідач не передав кошти по оплаті цього договору.Жодних правових наслідків вказаним договором не створено.Вони зареєстровані та продовжують проживати у спірній квартирі,оплачують за квартиру та комунальні послуги. Просять визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19.12.2007 року ,оскільки,такий є фіктивним,так як волевиявлення учасників правочину не відповідало їх дійсній волі.

Представник позивача та позивачі у судовому засіданні позов підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у матеріалах справи.Крім того,доповнили,що це єдине житло позивачів.Договір уклали на прохання відповідача з метою отримання ним кредиту.Вони з квартири не виселялись, а відповідач не вселявся,участі в оплаті за квартиру не бере.Просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що уклав договір купівлі-продажу про людське око,домовившись з батьком ,для того,щоб взяти кредит.Квартира була в іпотеці, на даний час кредит він сплатив повністю.Позивачі з квартири не виселялись і не виписувались, він у квариру не вселявся, не оплачує за квартиру та комунальні послуги,кошти по договору позивачам не платив.

Представник тертьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що невиконання договору не передбачає його фіктивності, квартира по вул.Ковалева22/2 була придбана відповідачем за спільні кошти ОСОБА_5дану квартиру не приймала,бо не була покупцем, не вселялась у придбану квартиру,так як між нею та відповідачем були суперечки. Просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа нотаріус ОСОБА_4. в судове засідання не зявився, надіслав до суду письмові заперечення, в яких позов не визнав, з тих підстав, що оспорюваний договір купівлі-продажу посвідчений ним у відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відтак, вважає, що підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири немає.

Заслухавши пояснення сторін,свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року позивачі продали, а відповідач придбав у власність квартиру №2 в будинку №22 на вул. Ковалевій у м.Львові. Продаж квартири вчинено за 240885,00 грн., що еквівалентно 47700 доларів США за курсом НБУ на день укладення договору.

Зп.8Договору вбачається, що сторонам відомо,що купівля квартири зійснюється за кредитні кошти, отримані покупцем у АІКБ "УкрСиббанк".

Згідно п.13 вказаного договору позивачі зобов"язувались звільнити квартиру разом з членами сім"ї та іншими особами, які в ній проживають і оплатити заборгованість по комунальних послугах та зняти всіх з реєстрації до 19.01.2008 року, а відповідач дав згоду на проживання відповідачів в зазаначеній квартирі до вказаного терміну.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як передбачено ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Тлумаченням Верховного суду України 06.11.2009 року у постанові №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вбачається, що якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання фіктивного правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд України в постанові № 6-197цс14 від 21 січня 2015 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

В судовому засіданні встановлено,що сторони не вчиняли жодних дій на виконання умов договору купівлі-продажу квартири,зокрема- позивачі після укладення договору продовжують проживати у спірній квартирі,оплачувати комунальні послуги,іншого житла не мають,відповідач не сплатив позивачам за квартиру,згідно умов договору.

Так,згідно довідки з місця проживання про склад сім"ї і прописки ЛКП "Вулецьке" від 07.05.2015 року №104 ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 15.04.1987 року, а ОСОБА_1 -з 20.10.2005 року по цей час.

З довідки ЛКП "Вулецьке" від 24.09.15р.№309 вбачається,що ОСОБА_5за адресою м.Львів,вул.Ковалева,22/2 зареєстрованою не була.

Відповідно до відомостей, що є у повідомленнях про оплату комунальних послуг за період з 01.01.2007 року по цей час,всі рахунки виписано на позивачку ОСОБА_1

Крім того, з пояснень свідка ОСОБА_6.,даних в судовому засіданні вбачається,що він з 1998р.є сусідом позивачів,часто заходить до них в гості.Достовірно знає,що позивачі з 1998р.по даний час постійно проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2,нікуди з даної квартири не виселялись і не переїжджали.Відповідач інколи приходить,однак ніколи у квартирі не проживав.

Окрім цього,в судовому засіданні встановлено,що станом на 17.12.2015р.квартира по вул.Ковалева,22/2 у м.Львові у Єдиному реєстрі заброн відчуження об"єктів нерухомого майна та уДержавному реєстрі іпотек не перебуває.

Згідно довідки АТ"УкрСиббанк" від 11.12.2015р.№59-8-14/1544,станом на 11.12.15р.Шуплат О.І.не має отриманих і непогашених кредитів в АТ"УкрСиббанк".

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути в користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати на суму 2287,05 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,60,169,208,209,212-215,218, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 19.12.2007 року,укладений між ОСОБА_1,ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 2781.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 2287 ( дві тисячі двісті вісімдесят сім )грн. 05 коп.сплаченого судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя М.І.Гулієва