09.12.2016 248/727/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області

Головуючий суддя - Притуляк С.А.

при секретарі - Коверченковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 248/727/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 218/727/14-ц (провадження 2/248/438/2014; № 2з/248/8/14) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, та встанововлення точного і повного змісту рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року, копію ухвали Апеляційного суду Донецької області від 21 травня 2014 року, копію ухвали Харцизького міського суду від 07 липня 2014 року про застосування заходів забезпечення позову. Заявлені вимоги мотивувала тим, що рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року по справі № 248/727/14-ц (провадження № 2/248/438/2014) позов задоволено частково, визнано обєктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, жилою площею 31,02 кв.м., загальною площею 45,08 кв. м. та грошові кошти, які зберігалися та зберігаються на рахунках на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії "Донецьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (м. Харцизьк, вул. Первомайська, буд. 5А) Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Дніпровська, 50), в тому числі на депозитному рахунку № 502 (договір № SAMDN6732) в сумі 115913,76 гривень, на рахунку № 097856 за період з 20 жовтня 2013 року по 14 лютого 2014 року в розмірі 10575,31 гривень та на рахунку для зарахування пенсії, карта 341610, станом на 20 жовтня 2013 року в розмірі 166,37 гривень. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, жилою площею 31,02 кв.м., загальною площею 45,08 кв. м. Виділено ОСОБА_1 1/2 частку грошових коштів та 1/2 частку нарахованих і несплачених відсотків за договором № SAMDN6732, депозитний рахунок № 502, на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії "Донецьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" в розмірі 57956,88 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1/2 частку грошових коштів, нарахованих по рахунках на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії "Донецьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", в тому числі по рахунку № 097856 за період з 20 жовтня 2013 року по 14 лютого 2014 року, в розмірі 5287,66 гривень, та по рахунку для зарахування пенсії, карта 341610, станом на 20 жовтня 2013 року, у розмірі 83,19 гривень. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1033 гривні 28 копійок понесеного судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 травня 2014 року по справі №248/727/14-ц апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилено. Рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Харцизького міського суду Донецької області від 07 ліпня 2014 року по справі №248/727/14-ц у провадженні №2з/248/8/2014 заяву про скасування заходів забезпечення позову задоволено, скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Харцизького міського суду від 10 лютого 2014 року. Заявник зазначила, що процесуальні документи вона встигла отримати, але суд не встиг направити копію ухвали від 07 липня 2014 року про скасування заходів забезпечення позову для виконання у відділення ПАТ КБ «Приватбанк», АТ «Ощадбанк» та відділення виконавчої служби м. Харцизька. Так, через неодержання рішення суду 07 липня 2014 року та зазначеної ухвали вищенаведеними субєктами заявниця позбавлена можливості отримати присуджені їй рішенням суду грошові кошти, оскільки зазначені процесуальні документи повинен офіційно направити сам суд. Виконати це неможливо, бо територія м. Харцизьк, де знаходиться суд, тимчасово окупована. Дана справа знаходиться в архіві Харцизького міжрайонного суду ДНР, документи якого не визнаються. Тому у звязку з неможливістю виконати рішення суду вважає за необхідне відновити втрачене судове провадження.

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просила розглянути заяву у її відсутність.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, останнього було викликано шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua . Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність заінтересованої особи, до суду надано не було.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення заяви про відновлення втраченого судового провадження.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Харцизькому міському суду Донецької області, здійснюється Добропільським міськрайонним судом Донецької області.

Цивільна справа № 248/727/14-ц ( провадження 2/248/438/2014; № 2з/248/8/14) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, що перебувала в провадженні Харцизького міського суду Донецької області, на підставі розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року щодо зміни територіальної підсудності справ, на зберігання до Добропільського міськрайонного суду Донецької області не надходила, про що свідчить долучена до матеріалів справи довідка Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2016 року.

До матеріалів справи заявником долучено:

- фотокопію обкладинки цивільної справи, на якій зазначено номер справи № 2 248/438/2014, провадження № 218/727//14-ц ,Україна, Харцизький міський суд Донецької області, за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя: судя ОСОБА_3, в справі знаходиться 2з/док.8/14, 248/727/14ц

- фотокопію опису документів у справі - на 3-х аркушах

- фотокопію позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя від 08 лютого 2014 року на 1 арк. з відміткою вх.1469 від 08.02.2014 р. з підписом судді про отримання 10.02.14 р записом номеру справи

- копію рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року по справі №218/727/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя;

- копію ухвали Апеляційного суду Донецької області від 21 травня 2014 року по справі №248/727/14-ц на апеляційну скаргу сторін на рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя;

- копію позовної заяви до Харцизького міського суду за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя від 08 лютого 2014 року;

- копію заяв про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 від 08.02.2014 року;

- копію свідоцтва про укладення шлюбу 15 квітня 1994 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 серії І-НО №262090, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харцизьк Донецької області зроблено актовий запис №152.

- копію ухвали Харцизького міського суду Донецької області від 10 лютого 2014 року у справі №248/727/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя, якою відкрито провадження у цивільній справі;

- копію ухвали Харцизького міського суду Донецької області від 10 лютого 2014 року у справі №248/727/14-ц за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, якою заяву задоволено;

- копію ухвали Харцизького міського суду Донецької області від 10 лютого 2014 року у справі №248/727/14-ц за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів, якою заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків терміном пять днів з дня отримання копії ухвали;

- копію заяви про усунення недоліків заяви про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя від 13.02.2014 року;

- копію заяви про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 від 26.02.2014 року;

- копію клопотання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя від 14.02.2014 року;

- копію ухвали Харцизького міського суду Донецької області від 17 лютого 2014 року у справі №248/727/14-ц за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів, якою заяву задоволено;

- копію супровідних листів від 17.02.2014 року про направлення ПАТ КБ «Приватбанк» ухвали Харцизького міського суду Донецької області про забезпечення доказів від 17.02.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя;

- копію супровідного листа від 17.02.2014 року про направлення АТ «Ощадбанк» ухвали Харцизького міського суду Донецької області про забезпечення доказів від 17.02.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя;

- копію листа-відповіді АТ «Ощадбанк» на виконання ухвали Харцизького міського суду Донецької області про забезпечення доказів від 17.02.2014 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя, в якій зазначено номер відкритого рахунку ОСОБА_2 в АТ «Ощадбанк»;

- копію Договору купівлі-продажу ОСОБА_2 квартири за адресою АДРЕСА_2, серії АЕВ №936038 від 01.09.2001 року, що зареєстрований в реєстрі за №2911;

- копію технічного паспорту кварти за адресою АДРЕСА_2;

- копію домової книги на квартиру за адресою АДРЕСА_2;

- копію листа-відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» з випискою за період з 01.09.2013-25.02.2014 року по рахунку ОСОБА_2;

- копію листа-відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» з випискою за період з 01.09.2013-25.02.2014 року по рахунку №705787 ОСОБА_2;

- копію листа-відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» з випискою за період з 01.09.2013-25.02.2014 року по рахунку №341610 ОСОБА_2;

- копію листа-відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» з довідкою станом на з 25.02.2014 року, в якій міститься інформація про рахунки ОСОБА_2;

- копію листа-відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» з випискою за період з 01.10.2013-04.03.2014 року по рахунку №097856 ОСОБА_2;

- копію листа-відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» від 24.02.2014 року на виконання ухвали по справі №248/727/14-ц від 17.02.2014 року, в якій зазначена інформація щодо залишку грошових коштів на рахунках відкритих на імя ОСОБА_2;

- копію виписки по картковому рахунку №0040-7509, відкритого на імя ОСОБА_2І за період з 01.09.2013-25.02.2014 року;

- копіїю заяви про уточнення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя від 05.03.2014 року;

- копію заяви про усунення неточностей у позовній заяві у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя від 07.04.2014 року;

- копію довідки про сплату ОСОБА_1 адвокату коштів за надання правової допомоги;

- копію розрахунку плати за надання правової допомоги ОСОБА_1;

- копію рішення Харцизького міського суду від 03 лютого 2014 року у справі №248/290/14-ц, яким позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено та розірвано шлюб;

- копію постанови начальника відділення виконавчої дирекції Фонду про зміни в напряму перерахувань страхових виплат Потерпілому ОСОБА_2 від 19.08.2013 року;

- копію листа-відповіді Відділення виконавчої дирекції Фонду ОСОБА_4 м. Харцизька ОСОБА_5 №01-03/14-887 від 13.03.2014 року;

- копію листа-відповіді ПАТ «ОСОБА_6 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» адвокату ОСОБА_7 від 06.03.2014 року №02-1112;

- копію листа-відповіді ПАТ «ОСОБА_6 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» ОСОБА_2 від 21.02.2014 року №05-5957;

- копію вступної та резолютивної частини рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року у справі №248/727/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя;

- копію рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року у справі №248/727/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя;

- копію апеляційної скарги ОСОБА_1 на копію рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року у справі №248/727/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя;

- копію апеляційної скарги ОСОБА_2 на копію рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року у справі №248/727/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя;

- копію вступної та резолютивної частини ухвали Апеляційного суду Донецької області від 21.05.2014 року у справі справі №248/727/14-ц на апеляційну скаргу сторін на рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, якою відхилено апеляційні скарги;

заходів забезпечення позову, якою заяву- копію ухвали Апеляційного суду Донецької області від 21.05.2014 року у справі справі №248/727/14-ц на апеляційну скаргу сторін на рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, якою відхилено апеляційні скарги;

- фотокопію заяви ОСОБА_2 до Харцизького міського суду про скасування заходів забезпечення позову з відміткою суду вх. 6643 від 13.06.2014 року;

- фотокопію заяви ОСОБА_2 до Харцизького міського суду про залишення заяви про скасування заходів забезпечення позову без розгляду з відміткою суду від 19.06.2014 року;

- копію ухвали Харцизького міського суду Донецької області від 19 червня 2014 року у справі №248/727/14-ц на заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, якою скасовано заяву залишено без розгляду;

- фотокопію заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Харцизького міського суду про скасування заходів забезпечення позову з відміткою суду вх. 723 від 02.07.2014 року;

- копію ухвали Харцизького міського суду Донецької області від 07 липня 2014 року у справі №248/727/14-ц на заяву ОСОБА_1М про скасування задоволено.

Судом встановлено, що рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року по справі № 248/727/14-ц ( провадження № 2/248/438/2014) позов задоволено частково, визнано обєктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, жилою площею 31,02 кв.м., загальною площею 45,08 кв. м. та грошові кошти, які зберігалися та зберігаються на рахунках на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії "Донецьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (м. Харцизьк, вул. Первомайська, буд. 5А) Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Дніпровська, 50), в тому числі на депозитному рахунку № 502 (договір № SAMDN6732) в сумі 115913,76 гривень, на рахунку № 097856 за період з 20 жовтня 2013 року по 14 лютого 2014 року в розмірі 10575,31 гривень та на рахунку для зарахування пенсії, карта 341610, станом на 20 жовтня 2013 року в розмірі 166,37 гривень. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, жилою площею 31,02 кв.м., загальною площею 45,08 кв. м. Виділено ОСОБА_1 1/2 частку грошових коштів та 1/2 частку нарахованих і несплачених відсотків за договором № SAMDN6732, депозитний рахунок № 502, на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії "Донецьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" в розмірі 57956,88 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1/2 частку грошових коштів, нарахованих по рахунках на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії "Донецьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", в тому числі по рахунку № 097856 за період з 20 жовтня 2013 року по 14 лютого 2014 року, в розмірі 5287,66 гривень, та по рахунку для зарахування пенсії, карта 341610, станом на 20 жовтня 2013 року, у розмірі 83,19 гривень. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1033 гривні 28 копійок понесеного судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 травня 2014 року по справі №248/727/14-ц апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилено. Рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року залишено без змін.

Шляхом повного доступу до інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень», судом було отримано копію рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року по справі №218/727/14-ц, відповідно до якої позов задоволено частково, та копію ухвали Апеляційного суду Донецької області від 21 травня 2014 року по справі №248/727/14-ц, за якою апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилено, і тому будь-яких сумнівів в достовірності змісту вказаних рішень суд не має. Проте у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня ухвала Харцизького міського суду від 07 липня 2014 року про застосування заходів забезпечення позову по справі №248/727/14-ц ( провадження №2з/248/8/14)

Відповідно до ст. 402 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 403 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Зі змісту статті 407 ЦПК України вбачається, що при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, осіб (їх представників), які брали участь у справі, а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення.

Відповідно до положень ч.ч. 1-2 ст. 3 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень - автоматизованої системи збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року № 740 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року № 1007).

Згідно з абз.4 п.3 Порядку, електронна копія судового рішення - складений в суді у вигляді електронних даних ідентичний судовому рішенню за документарною інформацією та реквізитами електронний документ, засвідчений електронним цифровим підписом особи, що підписала зазначене рішення, який може бути перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Пунктами 12-13 Порядку передбачено, що суди надсилають адміністраторові Реєстру копії всіх судових рішень виключно в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису, що передує видачі копії судового рішення. Електронні копії судових рішень надсилаються відповідальною особою апарату суду не пізніше дня, що настає після ухвалення (постановлення) судового рішення.

За змістом ч.ч.1, 4 ст.408 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. Строк зберігання судового провадження не має значення для вирішення заяви про його відновлення.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе відновити зміст рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року по справі №248/727/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та зміст ухвали Апеляційного суду Донецької області від 21 травня 2014 року по справі №248/727/14-ц на апеляційну скаргу сторін на рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, використавши електронні копії вищезазначених судових рішень, які підписані електронним цифровим підписом судді та внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, отримані шляхом повного доступу до інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень».

Оскільки у Єдиному державному реєстрі судових рішень станом на 09 грудня 2016 року відсутня зазначена ухвала Харцизького міського суду від 07 липня 2014 року про скасування заходів забезпечення позову по справі №248/727/14-ц, суд не має достатніх підстав та доказів для відновлення змісту вищезазначеної ухвали.

У зв"язку з втратою цивільної справи № 248/727/14-ц, суд позбавлений можливості встановити наявність в зазначеній справі інших документів. Заявником було надано копії документів, які маються в її розпорядженні, але суд не може достоменно встановити, що саме ці копії (оригінали) були в матеріалах втраченої справи і зміст наданих сторонами копій документів відповідає змісту документів втраченої справи.

Враховуючи викладене, перевіривши зібрані матеріали, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №248/727/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя підлягає задоволенню - частково

Керуючись ст. ст. 402-406, 209, 210 ЦПК України, суддя,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №248/727/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити частково.

Відновити частково втрачене судове провадження по цивільній справі №248/727/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме:

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року по справі №248/727/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя;

248/727/14-ц

2/248/438/2014

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року

Харцизький міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Боровко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харцизьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2014 року предявила до суду позов до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в тому числі квартири АДРЕСА_3 та грошових коштів, які зберігаються в банківських установах на рахунках, відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк» (відділення м. Харцизька) та відділенні АТ Ощадбанку м. Харцизька на імя ОСОБА_2 Обгрунтовує позов тим, що з 15 квітня 1994 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Харцизького міського суду від 03 лютого 2014 року. В період шлюбу за рахунок спільних коштів вони придбали спірну квартиру, а також зберігають грошові кошти на банківських рахунках. З цих підстав позивач просить визнати двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та грошові кошти на рахунках на імя відповідача, які зберігаються в банківських установах ПАТ КБ «Приватбанк» (відділення м. Харцизька) та відділенні АТ Ощадбанку, обєктами права спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку спірної квартири та виділити їй 1/2 частку грошових коштів.

В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, просить визнати обєктами права спільної сумісної власності подружжя двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, жилою площею 31,02 кв.м., загальною площею 45,08 кв. м., вартістю 80000 гривень, та грошові кошти, які зберігалися та зберігаються на рахунках на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії "Донецьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (м. Харцизьк, вул. Первомайська, буд. 5А) Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Дніпровська, 50), в тому числі на депозитному рахунку № 502 (договір № SAMDN6732) в сумі 115913,76 гривень, на рахунку № 097856 за період з 20 жовтня 2013 року по 14 лютого 2014 року в розмірі 10575,31 гривень та на рахунку для зарахування пенсії, карта 341610, станом на 20 жовтня 2013 року в розмірі 166,37 гривень, а також у Територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10004/0169 Донецького обласного управління Акціонерного товариства Ощадбанк (м. Харцизьк, вул. Пролетарська, 39) на рахунку № 0040-7509 станом на 20 жовтня 2013 року в розмірі 39170,64 гривень. Крім цього, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку спірної квартири, виділити їй 1/2 частку грошових коштів у сумі 57956,88 гривень та 1/2 частку нарахованих і несплачених відсотків за договором № SAMDN6732, депозитний рахунок № 502, стягнути з відповідача в її користь 1/2 частку грошових коштів, нарахованих по рахунку № 097856 за період з 20 жовтня 2013 року по 14 лютого 2014 року в розмірі 5287,66 гривень, 1/2 частку грошових коштів у розмірі 83,19 гривень по рахунку для зарахування пенсії, карта 341610, станом на 20 жовтня 2013 року, а також 1/2 частку грошових коштів, нарахованих по рахунку № 0040-7509 станом на 20 жовтня 2013 року в розмірі 19585,32 гривень.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 позовні вимоги, з урахуванням поданих уточнень, підтримали з викладених у позовній заяві та уточненнях до неї мотивів.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 у судовому засіданні позов визнали частково, пояснивши, що спірна квартира була придбана сторонами в період шлюбу, але за кошти, які належали відповідачу особисто, оскільки були виплачені йому як одноразова компенсація за отриману на виробництві травму. На рахунку в Ощадбанку відповідач отримує регресні виплати, які також є його особистими коштами, оскільки виплачуються йому внаслідок профзахворювання. З цих підстав ні квартира, ні грошові кошти на рахунку в Ощадбанку, не є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя, а тому поділу не підлягають. Права позивача на грошові кошти, які знаходяться на відкритих на імя відповідача рахунках у Приватбанку, не заперечили, однак, зважаючи на те, що на утриманні відповідача перебуває повнолітня дочка сторін, яка продовжує навчання, що, на їх переконання, є підставою для відступлення судом засад рівності часток подружжя при поділі майна, вважають, що частка відповідача складає 2/3 цих коштів, а позивача 1/3.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

З 15 квітня 1994 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Харцизького міського суду від 03 лютого 2014 року. Зазначене рішення суду набрало законної сили 14 лютого 2014 року.

Як слідує з договору купівлі-продажу від 01 вересня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Харцизького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2911, ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_3. Згідно з реєстраційним написом на вказаному договорі купівлі-продажу, зазначена квартира зареєстрована 03 вересня 2001 року Харцизьким бюро технічної інвентаризації на праві власності за ОСОБА_2

Таким чином спірна квартира придбана сторонами в період шлюбу.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спірна квартира придбана у 2001 році, тобто правовідносини між сторонами у справі у частині позовних вимог, що стосуються її поділу, виникли до набрання чинності СК України до 1 січня 2004 року, а тому до них застосовуються положення Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 наполягав на тому, що квартира хоч і була придбана в період шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, оскільки були виплачені йому як одноразова компенсація за отриману на виробництві травму. Позивач ОСОБА_1 не працювала, упродовж 1999 2001 років їздила на заробітки, але привезені гроші витрачала на власні потреби.

Заперечуючи такі доводи відповідача, позивач зазначала, що їздила на заробітки в Росію, привозила російські рублі, обмінювала їх на долари та відкладала для подальшої купівлі квартири. Спірна квартира придбана ними за спільні кошти, а не за особисті кошти відповідача, а тому підлягає поділу.

Перевіряючи доводи сторін, суд бере до уваги такі обставини:

22 вересня 2000 року ОСОБА_2 отримав травму на виробництві, що підтверджено актом № 204 про нещасний випадок від 23 вересня 2000 року.

Як слідує з відповіді № 05-5957 ПАТ "ДТЕК ОСОБА_8 Донбасу" від 21 лютого 2014 року, у березні 2001 року ОСОБА_2 було нараховано одноразову допомогу в розмірі 16170 гривень 30 копійок.

Відповідачем як доказ придбання спірної квартири за кошти, що належали йому особисто, надана відповідь Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харцизьку Донецької області № 01-03/14-887 від 13 березня 2014 року, за якою страхові виплати у виді щомісячного відшкодування шкоди та одноразової допомоги виплачені до передання справи у відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровському, тобто до 27 липня 2001 року.

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 укладено 21 вересня 2001 року.

За вказаних обставин суд не ставить під сумнів отримання відповідачем одноразової допомоги в розмірі 16170,30 гривень, однак судом не здобуто доказів про те, що квартира придбана саме за ці кошти.

На підтвердження таких обставин відповідач ОСОБА_2 ніяких доказів, зокрема квитанцій про переведення коштів із рахунку, на який ним було отримано одноразову допомогу, на рахунок продавця, тощо, які б свідчили, що саме ці кошти були засобом платежу за договором купівлі-продажу спірної квартири, суду не надав.

Крім цього, відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та сім'ю України роздільним майном подружжя є майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, а також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші.

Тобто нормами законодавства, яке було чинним на час набуття сторонами спірної квартири, отримані страхові суми в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві, не відносилися до роздільного майна подружжя.

При цьому суд не може взяти до уваги доводи відповідача про те, що на час придбання квартири вони з позивачем проживали окремо, вели окремий бюджет, позивач не працювала та не вкладала коштів у придбання квартири, оскільки ці обставини ніякими доказами не підтверджені, а відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

З цих підстав, оскільки відповідачем не доведено, що спірна квартира придбана за кошти, які належали йому особисто, беручи до уваги, що квартира набута сторонами за час шлюбу, судом установлено, що вона належить їм на праві спільної сумісної власності і позивач ОСОБА_1 має право на поділ цього майна.

При вирішенні позову в частині поділу грошових коштів, які знаходяться на рахунках ОСОБА_2 в банківських установах, суд виходить із таких обставин:

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Як слідує з відповіді Приватного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», наданої на ухвалу суду від 17 лютого 2014 року про забезпечення доказів, № 30.1.0.0/2 20140217/2661 від 24 лютого 2014 року, довідки ПАТ КБ "Приватбанк" № 1245461 від 25 лютого 2014 року, а також виписок по рахунках ОСОБА_2 у ПАТ КБ "Приватбанк" № 489585 від 25 лютого 2014 року, № 489614 від 25 лютого 2014 року та № 515557 від 04 березня 2014 року, на рахунках, відкритих на імя ОСОБА_9 у ПАТ КБ "Приватбанк", в тому числі на депозитному рахунку № 502 (договір № SAMDN6732) знаходяться грошові кошти в сумі 115913,76 гривень, на рахунку № 097856 за період з 20 жовтня 2013 року по 14 лютого 2014 року грошові кошти в розмірі 10575,31 гривень та на рахунку № 341610, станом на 20 жовтня 2013 року грошові кошти в розмірі 166,37 гривень.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував, що кошти, які знаходяться на зазначених рахунках ПАТ КБ "Приватбанк", у тому числі на депозитному рахунку, це отримувана ним пенсія.

Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності.

У судовому засіданні сторони погодилися та не заперечували, що подружні стосунки вони фактично припинили 20 жовтня 2013 року.

Рішення про розірвання шлюбу між сторонами набрало законної сили 14 лютого 2014 року.

Таким чином грошові кошти на депозитному рахунку № 502 (договір № SAMDN6732) в сумі 115913,76 гривень, на рахунку № 097856 за період з 20 жовтня 2013 року по 14 лютого 2014 року в розмірі 10575,31 гривень та на рахунку для зарахування пенсії, карта 341610, станом на 20 жовтня 2013 року в розмірі 166,37 гривень є об'єктом права спільної сумісної власності сторін і позивач ОСОБА_1 має право на поділ цього майна.

Як слідує з виписки по картковому рахунку Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10004/0169 Донецького обласного управління Акціонерного товариства Ощадбанк № 506/04 від 26 лютого 2014 року, на рахунку, відкритому на імя ОСОБА_9, № 0040-7509 станом на 20 жовтня 2013 року знаходилися грошові кошти в розмірі 39170,64 гривень.

Як пояснив у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, зазначений рахунок відкритий ще у 2001 році і на нього перераховувалисть виключно страхові виплати, які він отримував унаслідок настання страхового випадку.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 зазначених обставин у судовому засіданні не визнали, припускаючи, що на рахунку № 0040-7509 могли знаходитися інші виплати, крім страхових, а також нараховані проценти. Крім цього, представник позивача вважає, що кошти, які виплачуються внаслідок настання нещасного випадку на виробництві, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки закон відносить до майна, що є особистою приватною власністю одного з подружжя страхові суми, одержаними ним за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувались за рахунок коштів, що були його особистою приватною власністю, а таких обставин під час розгляду справи не встановлено.

Перевіряючи зазначені доводи сторін, суд виходить із таких обставин:

Згідно з ч. 5 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про страхування» страхування, повязане з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, є особистим страхуванням. А згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страховими виплатами є грошові суми, які згідно зі ст. 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому, страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата) чи страхової виплати пенсії по інвалідності.

Аналізуючи в сукупності зазначені положення закону, суд приходить до переконання, що страхові виплати, які здійснюються працівнику Фондом соціального страхування від нещасних випадків у разі їх настання, є страховими сумами, одержаними за обовязковим особистим страхуванням, а відтак у силу ч. 5 ст. 57 Сімейного кодексу України майном, що є особистою приватною власністю одного з подружжя.

При цьому доводи представника позивача про те, що особистою приватною власністю одного з подружжя можуть бути визнані лише страхові суми, одержані ним за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувались за рахунок коштів, що були його особистою приватною власністю, є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 57 Сімейного кодексу України сплата одним із подружжя страхових внесків за рахунок коштів, що були його особистою приватною власністю, є умовою для визнання особистою приватною власністю страхових сум, одержаних за добровільним особистим страхуванням. А предметом даного спору є грошові кошти, отримані ОСОБА_2 як страхові суми за обовязковим особистим страхуванням, які є його особистою приватною власністю, про що прямо вказано у ч. 5 ст. 57 Сімейного кодексу України.

Згідно з постановою № 965 Відділення фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харцизьку від 27 липня 2001 року, ОСОБА_2 у звязку зі стійкою втратою працездатності 25 % продовжено раніше призначені страхові виплати з 07 липня 2001 року по 13 лютого 2002 року, виплата яких здійснюється перерахунком на особовий рахунок № 10390 відділення Ощадбанку 5373/44.

Як слідує з довідки № 01-03/15-1001 Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харцизьку від 19 березня 2014 року, ОСОБА_2 знаходиться на обліку у відділенні Фонду і отримує страхові виплати з 01 липня 2001 року по даний час.

Відповідно до постанови № 0563/50851/17 Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харцизьку від 19 серпня 2013 року на підставі заяви ОСОБА_2 від 19 серпня 2013 року виплата всіх страхових виплат у розмірі 100% провадиться перерахуванням на особовий рахунок № 7509 МФО 335106 ПАТ «Державний ощадний банк України»/169.

Згідно з повідомленням № 01-03/15-1138 Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харцизьку від 01 квітня 2014 року на підставі заяви ОСОБА_2 від 05 липня 2001 року з липня 2001 року по березень 2005 року включно та на підставі заяви від 05 квітня 2005 року з квітня 2005 року по липень 2013 року включно належні йому страхові виплати перераховувались на рахунок 10390 Харцизького відділення № 5373/44 Ощадбанку України. На підставі заяви ОСОБА_2 від 19 серпня 2013 року з серпня 2013 року по даний час належні йому страхові виплати перераховуються на рахунок № 7509 ТВБВ № 10004/0181 філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк».

Таким чином на підставі поданих відповідачем доказів судом установлено, що на рахунку № 0040-7509 у Територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10004/0169 Донецького обласного управління Акціонерного товариства Ощадбанк зберігаються страхові суми, що виплачуються ОСОБА_2 Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Із дослідженої в судовому засіданні виписки по картковому рахунку Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10004/0169 Донецького обласного управління Акціонерного товариства Ощадбанк № 506/04 від 26 лютого 2014 року, за якою позивачем було здійснено розрахунок коштів, які, на її переконання підлягають поділу, не вбачається нарахування будь-яких процентів, за рахунок яких розмір коштів на рахунку міг би збільшуватись.

Крім цього, відповідно до ст. 58 Сімейного кодексу України якщо річ, що належить одному з подружжя, плодоносить, дає приплід або дохід (дивіденди), він є власником цих плодів, приплоду, або доходу (дивідендів).

За вказаних обставин суд вважає доведеним те, що кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_2 в АТ «Ощадбанк», є страховими сумами, отриманими із фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. А доводи позивача та її представника про те, що на рахунку № 0040-7509 могли знаходитися інші виплати, крім страхових, а також нараховані проценти, є безпідставними, ґрунтуються на одних припущеннях та не підтверджені ніякими доказами.

Таким чином грошові кошти в розмірі 39170,64 гривень, які знаходилися на картковому рахунку Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10004/0169 Донецького обласного управління Акціонерного товариства Ощадбанк, відкритому на імя ОСОБА_9, № 0040-7509, є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_2, та поділу між сторонами не підлягають.

Визначаючи розмір часток майна сторін при поділі майна, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності, суд виходить із засад рівності часток подружжя і не знаходить передбачених законом підстав для відступлення від них.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне становище сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Як установлено в судовому засіданні, сторони мають одну спільну дитину дочку ОСОБА_10, яка на даний час є повнолітньою, та згідно з довідкою № 63 від 27 лютого 2014 року навчається на 2 курсі факультету ресторанно-готельного бізнесу денної форми навчання Донецького національного університету економіки і торгівлі імені ОСОБА_11.

В судовому засіданні сторонами не оспорювався той факт, що ОСОБА_10 перебуває на утриманні відповідача ОСОБА_2

Однак стаття 70 Сімейного кодексу України містить вичерпний перелік обставин, які дають підстави для збільшення частки одного з подружжя при поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, і такої підстави як перебування на утриманні одного з подружжя повнолітньої дочки (сина) , які продовжують навчання, закон не містить.

Таким чином, перевіряючи доводи відповідача та його представника про те, що частка ОСОБА_2 в майні, що є обєктом права спільної сумісної власності сторін, має бути збільшена, оскільки на його утриманні перебуває дочка ОСОБА_10, суд не знайшов установлених законом підстав, які б дали суду можливість відступити від засад рівності часток подружжя.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши докази, якими сторони обґрунтовували свої вимоги і заперечення, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 в частині визнання спірної квартири та грошових коштів на рахунках ОСОБА_2 у ПАТ КБ «Приватбанк» майном, що є обєктами права спільної сумісної власності подружжя, та поділу цього мана. Разом із тим вимоги позивача про визнання майном, що є обєктами права спільної сумісної власності подружжя, та поділ грошових коштів, які знаходяться на рахунках ОСОБА_2 в АТ «Ощадбанк», є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Пропорційно до розміру позовних вимог за правилами статті 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в користь позивача 1033,28 гривень понесеного судового збору.

Разом з тим не підлягають до стягнення з відповідача в користь позивача витрати на правову допомогу (участь адвоката у судових засіданнях), оскільки:

Відповідно до аналізу статей 84, 88 ЦПК, судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи.

Довідка про оплату послуг (а. с. 141) не є документом, що підтверджує витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом.

Крім того, відповідно до ст. 47 ЦПК учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу.

Згідно зі ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

За договором від 13 лютого 2014 року ОСОБА_1 надано адвокату ОСОБА_7 повноваження з надання юридичної допомоги в цивільній справі та представництва в суді.

Саме у процесуальному статусі представника, а не особи, яка надає правову допомогу, брала участь у справі адвокат ОСОБА_7, тобто в якості представника ОСОБА_1 із повноваженнями представника, передбаченими ст. 44 ЦПК України.

Суд не постановляв ухвалу про допуск до участі у справі адвоката ОСОБА_7 як особи, яка надає правову допомогу.

З цих підстав сплачені позивачем ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_7 кошти в розмірі 4000 гривень не є витратами на правову допомогу, а тому розподілу між сторонами не підлягають.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 57, 58, 60, 61, 68 71 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати обєктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, жилою площею 31,02 кв.м., загальною площею 45,08 кв. м. та грошові кошти, які зберігалися та зберігаються на рахунках на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії "Донецьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (м. Харцизьк, вул. Первомайська, буд. 5А) Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Дніпровська, 50), в тому числі на депозитному рахунку № 502 (договір № SAMDN6732) в сумі 115913,76 гривень, на рахунку № 097856 за період з 20 жовтня 2013 року по 14 лютого 2014 року в розмірі 10575,31 гривень та на рахунку для зарахування пенсії, карта 341610, станом на 20 жовтня 2013 року в розмірі 166,37 гривень.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, жилою площею 31,02 кв.м., загальною площею 45,08 кв. м.

Виділити ОСОБА_1 1/2 частку грошових коштів та 1/2 частку нарахованих і несплачених відсотків за договором № SAMDN6732, депозитний рахунок № 502, на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії "Донецьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" в розмірі 57956,88 гривень

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1/2 частку грошових коштів, нарахованих по рахунках на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії "Донецьке регіональне управління" Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", в тому числі по рахунку № 097856 за період з 20 жовтня 2013 року по 14 лютого 2014 року, в розмірі 5287,66 гривень, та по рахунку для зарахування пенсії, карта 341610, станом на 20 жовтня 2013 року, у розмірі 83,19 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1033 гривні 28 копійок понесеного судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Харцизький міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Апеляційного суду Донецької області від 21 травня 2014 року по справі №248/727/14-ц на апеляційну скаргу сторін на рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя;

Єдиний унікальний номер 248/727/14-ц

Номер провадження 22-ц/775/4185/2014

Головуючий у 1 інстанції Сташків Н.М. Доповідач Біляєва О.М.

Категорія 48

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Біляєвої О.М.,

суддів Мальованого Ю.М., Папоян В.В.,

при секретарях Саєнко В.В., Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за апеляційними скаргами сторін на рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року позов задоволено частково:

Визнати обєктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_4, яка складається з двох кімнат, жилою площею 31,02 кв. м, загальною площею 45,08 кв. м, та грошові кошти, які зберігаються на рахунках на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії „Донецьке регіональне управління публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк, у тому числі на депозитному рахунку № 502 в сумі 115913 грн. 76 коп., на рахунку № 097856 за період з 20 жовтня 2013 року по 14 лютого 2014 року в розмірі 10575 грн. 31 коп. та на рахунку для зарахування пенсії, картка 341610, станом на 20 жовтня 2013 року в розмірі 166 грн. 37 коп.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? ідеальну частку квартири АДРЕСА_4, яка складається з двох кімнат, жилою площею 31,02 кв. м, загальною площею 45,08 кв. м.

Виділити ОСОБА_1 ? частку грошових коштів та ? частку нарахованих і несплачених відсотків на депозитному рахунку № 502 на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії „Донецьке регіональне управління публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк в розмірі 57956 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частку грошових коштів, нарахованих за рахунками на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії „Донецьке регіональне управління публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк, в тому числі за рахунком № 097856 за період з 20 жовтня 2013 року по 14 лютого 2014 року в розмірі 5287 грн. 66 коп. та за рахунком для зарахування пенсії, карта 341610, станом на 20 жовтня 2013 року у розмірі 83 грн. 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір 1033 грн. 28 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Не погоджуючись з рішенням, сторони звернулись до Апеляційного суду Донецької області з апеляційними скаргами.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання обєктом права спільної сумісної власності подружжя грошових коштів, які зберігались на рахунку № 0040-7509 на 20 жовтня 2013 року у ТВ БВ № 10004/0169 філії Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк", та їх поділу, стягнення витрат на правову допомогу скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги позивач зазначає, що суми відшкодування шкоди, заподіяної здоровю відповідача внаслідок професійного захворювання, накопичувались і використовувались в інтересах сімї, отже є спільним сумісним майном подружжя і підлягають поділу. Суд дійшов неправильного висновку, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність, не є особою, яка надає правову допомогу, та що довідка про оплату послуг не є документом, що підтверджує витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом.

ОСОБА_2 в поданій ним апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині вирішення вимог про розподіл квартири та розподіл грошових внесків, які знаходяться на депозитному рахунку № 502 в Харцизькому центральному відділенні філії „Донецьке регіональне управління публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк в розмірі 57956 грн. 88 коп., збільшивши його частку на 1/3.

В обґрунтування скарги відповідач зазначає, що суд не провів попередній розгляд справи, що унеможливило подати заперечення проти позову, зустрічний позов та докази на підтвердження, що спірна квартира придбана ним за власні кошти. Крім того, суд безпідставно при розподілі грошових коштів не збільшив його частку на 1/3, не зваживши, що на його утриманні знаходиться повнолітня донька, яка продовжує навчання, а позивач тривалий час не працювала, не мала заробітку та не вносила ніяких коштів до сімейного бюджету.

У судовому засіданні сторони підтримали подані ними апеляційні скарги з наведених у них мотивів.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст.ст. 22, 24 КпШС України та нормами Сімейного Кодексу України й виходив з того, що спірна квартира та грошові кошти, які зберігаються на рахунках на імя ОСОБА_2 у Харцизькому центральному відділенні філії „Донецьке регіональне управління публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк, у тому числі на депозитному рахунку № 502 в сумі 115913 грн. 76 коп., на рахунку № 097856 за період з 20 жовтня 2013 року по 14 лютого 2014 року в розмірі 10575 грн. 31 коп. та на рахунку для зарахування пенсії, картка 341610, станом на 20 жовтня 2013 року в розмірі 166 грн. 37 коп., є обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки це майно набуто сторонами за час шлюбу; частки подружжя є рівними.

Відмовляючи у розподілі коштів, які зберігаються на картковому рахунку територіального відокремленого безбалансового відділення № 10004/0169 Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк", який відкритий на імя ОСОБА_2, № 0040-7509, суд мотивував висновок тим, що ці кошти є страховими виплатами за обовязковим особистим страхуванням, тобто є особистою приватною власністю відповідача.

Рішення суду в частині поділу грошових коштів в розмірі 10575 грн. 31 коп. та в розмірі 166 грн. 37 коп., які зберігаються на рахунку № 097856 та на рахунку для зарахування пенсії, картка 341610, відповідно, сторонами не оскаржується.

Перевіряючи законність й обґрунтованість рішення в оскарженій частині, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Як передбачено статтею 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні положення містять статті 60, 69, 70 СК України, який набрав законної сили з 01 січня 2004 року.

Судом першої інстанції установлено і це підтверджується матеріалами справи, що 15 квітня 1994 року сторони у справі уклали шлюб, який рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 03 лютого 2014 року розірвано (ас. 13, 99).

За час шлюбу подружжя на підставі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого 01 вересня 2001 року, набуло двокімнатну квартиру № 25 жилою площею 31,02 кв. м, загальною площею 45,08 кв. м, що знаходиться у будинку 1 по провулку Максименко у місті Харцизьку (ас. 51).

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбана за час шлюбу.

Відповідно до вимог ст. 24 КпШС України, який був чинним на час придбання квартири, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші.

Частиною 2 ст. 28 КпШС України передбачено, що суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Суд підставно визнав, що квартира є обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки законодавчо було закріплено випадки, коли майно є власністю кожного з подружжя. Діюче станом на 2001 рік законодавство не передбачало, що суми відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя, є особистою приватною власністю. Факт роздільного проживання подружжя при фактичному припиненні шлюбу ОСОБА_2 не доведений, рішення суду не ухвалювалось. Предявлення позову про поділ квартири свідчить про те, що ОСОБА_1 не визнає, що квартира є особистою приватною власністю відповідача.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи (проживання подружжя окремо на час придбання квартири, визнання ОСОБА_1 обставини, що квартира є особистою приватною власністю відповідача) належними та допустимими доказами не підтверджуються і не спростовують висновків суду про те, що квартира є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Такі розяснення дав Пленум Верховного Суду України у п. 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя".

Визнавши грошові кошти на депозитному рахунку № 502 в сумі 115913 грн. 76 коп. спільним сумісним майном подружжя та визначивши частку кожного з подружжя по ? частині, суд правильно застосував положення ч. 2 ст. 70 СК України, оскільки знаходження повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на утриманні відповідача, а також неможливість доньки проживати в одній квартирі з матірю через неприязні відносини не є підставою для відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Посилання у рішенні на те, що дана норма містить вичерпний перелік обставин, що мають істотне значення для справи, на правильність висновків суду про відсутність законних підстав збільшити частку ОСОБА_2 не впливає.

Згідно з ч. 5 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", не належать до спільної сумісної власності, зокрема, страхові суми, одержані за обов'язковим особистим страхуванням.

Встановивши, що грошові кошти, які зберігаються на рахунку № 0040-7509 на 20 жовтня 2013 року у ТВ БВ № 10004/0169 філії Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк", є страховими виплатами, які перераховуються ОСОБА_2 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харцизьку Донецької області, суд першої інстанції з додержанням вимог ч. 5 ст. 57 СК України та урахуванням вищенаведених розяснень Пленуму Верховного Суду України зробив правильний висновок, що такі грошові кошти не є обєктом спільної сумісної власності подружжя та не підлягають поділу.

Що ж стосується вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, стягнення витрат на правову допомогу, то суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 4000 грн. витрат на правову допомогу.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України, ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у розгляді справи.

Особа, яка надає правову допомогу, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладено договір про надання юридичної допомоги по цивільній справі та представництва в суді. Договором обумовлено, що адвокат діє з повноваженнями позивача, відповідача, третьої особи, заінтересованої особи, а також з правом подавати від імені клієнта заяви, документи до відповідних установ та організацій, одержувати необхідні довідки та документи, користуватися усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі (ас. 29).

Згідно з довідкою (без дати) позивачем сплачено адвокату 4000 грн. (ас. 141).

Відомості про те, що остання була допущена до участі в розгляді справи ухвалою суду як особа, що надає правову допомогу, відсутні.

Із журналу судових засідань вбачається, що ОСОБА_7 брала участь у справі як представник позивача, а не особа, яка надає правову допомогу.

За таких обставин суд правомірно не стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача 4000 грн. витрат на правову допомогу.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги позивача, що суд зробив неправильний висновок про відсутність підстав для стягнення витрат на правову допомогу.

Не є обґрунтованими доводи скарги ОСОБА_2 щодо не проведення судом першої інстанції попереднього судового засідання, оскільки відповідно до вимог ч. 7 ст. 130 ЦПК України попереднє судове засідання не є обов'язковим. Питання про необхідність його проведення вирішується суддею під час відкриття провадження у справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 При цьому судом дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно зясовано обставини справи, досліджено надані сторонами докази, яким дана належна правова оцінка. Наведені в апеляційних скаргах доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо зміни або скасування оскаржуваного рішення.

З урахуванням викладеного апеляційний суд відхиляє обидві скарги і залишає рішення в оскарженій частині без змін, згідно зі ст. 308 ЦПК України.

Рішення суду в частині поділу грошових коштів в розмірі 10575 грн. 31 коп. та в розмірі 166 грн. 37 коп., які зберігаються на рахунку № 097856 та на рахунку для зарахування пенсії, картка 341610, відповідно, сторонами не оскаржується. Його законність й обґрунтованість апеляційним судом не перевірялась.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харцизького міського суду Донецької області від 07 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді

В іншій частині заявлених вимог- відмовити.

Рішення у справі може бути оскаржено лише в частині дій суду щодо відновлення втраченого провадження в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Притуляк С.А.