АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого-судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_2, його представника - адвоката Кононенка В.А., прокурора Вороненко А.М., представника Державної казначейської служби України та ГУ ДКС України в Полтавській області - Ткаченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України, прокуратури Полтавської області, ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 травня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Полтавської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, уточнивши та збільшивши вимоги заявою від 30.09.2016 року, до Прокуратури Полтавської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства. В обґрунтування позову зазначив, що 01.09.2009 року був затриманий старшим помічником прокурора м. Кременчука Полтавської області на підставах, передбачених ст.ст. 106, 107, 115 КПК України (в редакції ВР УРСР від 28.12.1960р.), як підозрюваний в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.09.2009 року строк затримання продовжено до 10 діб, а 11 вересня 2009 року цим же судом було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а 09.09.2009 року йому було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст.209, ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України. Загалом він перебував під кримінальним переслідуванням на протязі 38 місяців та 24.10.2012 року постановою старшого слідчого СВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області дана кримінальна справа закрита на підставі п. 2 ст.6 КПК України (в редакції ВР УРСР г 28.12.1960р.) за відсутністю в діях складу злочину.

Посилаючись на те, що неправомірними діями органів досудового розслідування, суду та прокуратури йому завдано моральних страждань та порушено усталений спосіб його життя, просив відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» стягнути з Державного бюджету України за рахунок коштів, які обліковуються у Державній казначейській службі України шляхом безспірного списання коштів на його користь моральну шкоду в сумі 1637808,00 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 травня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржили третя особа - Державна казначейська служба України, відповідач - прокуратура Полтавської області та позивач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі Державне казначейська служба України посилається невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вважає, що оскільки Державна казначейська служба України приймала участь у справі як третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, та не є суб'єктом спірних матеріальних правовідносин, - на неї не може бути покладено будь-який обов'язок. Позивач не скористався своїм правом залучити Державну казначейську службу в якості відповідача та покласти на неї обов'язок про списання коштів.

Також вважає, що місцевий суд при визначенні розміру моральної шкоди не врахував положення ч.3 ст.13 Закону України та не навів доказів, які підтверджують моральну шкоду в розмірі 100 000грн. та причинно-наслідковий зв'язок між ймовірним настанням моральної шкоди та діями відповідача.

В апеляційній скарзі прокуратура Полтавської області, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вказує, що позивачем не надано належних доказів заподіяння йому моральної шкоди. Висновок судової психологічної експертизи ґрунтується на суб'єктивних оціночних судженнях експерта, що є припущеннями. Стягнення на користь позивача моральної шкоди в сумі 100 тис. грн. не відповідає конкретним обставинам справи, характеру моральних страждань та нормам законодавства.

Посилається на те, що зазначений у резолютивній частині рішення порядок відшкодування завданої позивачеві шкоди за рахунок коштів Державного бюджету не відповідає встановленому постановою КМУ від 03.08.2011року №8454 ( у редакції постанови КМУ від 30.01.2013 №45) Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Вважає прокуратуру Полтавської області неналежним відповідачем, оскільки шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади або органу місцевого самоврядування відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Належним відповідачем щодо заявлених вимог є Держана казначейська служба України, яка є центральним органом виконавчої влади та здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішень.

Позивач ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі не погоджується з розміром стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди, просить рішення змінити та стягнути за рахунок Державного бюджету України на його корить 1 677 808 грн. моральної шкода, яка доводиться фактичними обставинами незаконного тривалого перебування під слідством та висновком судової психологічної експертизи, який відповідачем не спростовано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг Державної казначейської служби України та прокуратури Полтавської області й відхилення апеляційної скарги позивача з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.09.2009 року ОСОБА_5 був затриманий старшим помічником прокурора м. Кременчука Полтавської області Левицьким В.І. на підставах, передбачених ст.ст. 106, 107, 115 КПК України (в редакції ВР УРСР від 28.12.1960 р.), як підозрюваний в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України./а.с.8-13/

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.09.2009 року було продовжено строк затримання до 10 діб. /а.с. 18/

11.09.2009 року цим же судом ОСОБА_2 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою./а.с.137/

09.09.2009 року позивачу було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст.209, ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

27.07.2012 року прокурором прокуратури м. Кременчуці Полтавської області Сенніковим А.Б. винесено постанову про зміну обвинувачення в суді, відповідно до якої обвинувачення в скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, є недоведеним та дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 191 КК України. Постановою Крюківського районного суду Кременчука Полтавської області від 02.08.2012р. справа виділена в окреме провадження та направлена прокурору для проведення додаткового розслідування./а.с. 40-41/

24.10.2012 року постановою старшого слідчого СВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області дана кримінальна справа закрита на підставі п. 2 ст.6 КПК України (в редакції ВР УРСР г 28.12.1960р.) за відсутністю в діях складу злочину./а.с. 138-140/

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державногоої казначейської служби України, районний суд виходив з того, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконного кримінального переслідування, яке тривало 37 місяців 24 днів, оскільки незаконність таких дій підтверджується постановою про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ст.6 КПК України.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2, 7 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Підстави, порядок і розмір такої шкоди визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»( далі - Закон).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відшкодуванян моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету (ч.1 ст.4 Закону).

Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльності органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, здійснюється саме за рахунок держави.

Згідно Положення про Державну казначейську службу України, завтердженого постановою КМУ від 15.04.2015 №215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, джіяльність якого спрямовується і кооридинується Кабінетом Міністрів України через міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджету. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Місцевий суд, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету, помилково не звернув увагу на викладене, не роз'яснив позивачу згідно ч.4 ст.10 ЦПК України його право заявити клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача - Державну казначейську службу України, оскільки вона є належним відповідачем щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Оскільки Державна казначейська служба України у даній справі має процесуальний статус третьої особи без самостійних вимог, на неї не можна покладати обов'язок щодо списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби на відшкодування моральної шкоди, а тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

При цьому колегія суддів не перевіряє доводи сторін щодо доведеності та обгрунтованості стягнутого судом розміру моральної шкоди, оскільки такі доводи мають оцінюватися у справі, в якій до участі залучені належні сторони.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, п.п.3,4 ст. 309, ст.ст.314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, прокуратури - Полтавської області - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 травня 2016 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до прокуратури Полтавської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя Л.І. Пилипчук

Судді /підписи/ Ю.В. Дряниця

Т.О. Кривчун

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук