Ухвала

іменем україни

22 липня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Писана Т.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», третя особа - ОСОБА_4, про захист прав споживача, визнання договорів побутового підряду та споживчого кредиту недійсними, припинення обов'язків за договорами та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення, ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження в справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити на таких підставах.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема відповідно до частин 1, 3, 5 зазначеної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Суди, відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтовано виходили з того, що ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що під час укладання оспорюваних правочинів її було введено в оману (ст. 230 ЦК України). Позивач власноручно підписала договір на виготовлення та передачу в її власність ПВХ виробів від 07 грудня 2014 року, а також кредитний договір, що свідчить про те, що вона була ознайомлена з умовами зазначених договорів. Те що вона через кілька днів після підписання оспорюваних договорів дізналась про те, що ціни на вироби завищено не свідчить про нечесну підприємницьку діяльність відповідачів.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», третя особа - ОСОБА_4, про захист прав споживача, визнання договорів побутового підряду та споживчого кредиту недійсними, припинення обов'язків за договорами та відшкодування моральної шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.О.Писана