Справа №591/2753/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кривцова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/1585/16 Суддя-доповідач - Рибалка В. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Семеній Л. І. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2016 року

у справі за позовом прокурора м. Суми в інтересах держави в особі Управління охорони здоров'я Сумської обласної державної адміністрації, Комунального закладу Сумської обласної ради - Сумського медичного коледжу до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2016 року на задоволення вказаного позову постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь КЗ Сумської обласної ради - Сумського медичного коледжу 36245 грн. 80 коп. витрат, пов'язаних з навчанням.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Як вірно встановлено судом і вбачаться з матеріалів справи, наказом директора Сумського медичного коледжу від 11 серпня 2010 року № 120-у абітурієнт ОСОБА_3, прізвище якої змінено на Оліфіренко, була зарахована до складу студентів вказаного навчального закладу на бюджетну форму навчання за спеціальністю 5.12010103 «Медико-профілактична справа» (т. 1 а. с. 6, т. 1 а. с. 16).

30 січня 2012 року між Сумським медичним коледжем та ОСОБА_3 була укладена типова угода про підготовку фахівців з вищою освітою за № 794, за якою вищий навчальний заклад зобов'язувався забезпечити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою за спеціальністю «Медико-профілактична справа» згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця; після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації забезпечити фахівця місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де той зобов'язаний відпрацювати не менше трьох років. У свою чергу, студент ОСОБА_3 зобов'язувалась оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідно кваліфікаційною характеристикою фахівця за напрямом підготовки «1201 Медицина. 5.12010103 Медико-профілактична справа»; після закінчення вищого навчального закладу прибути за місцем направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку (т. 1 а. с. 9).

Наказом директора коледжу від 28 лютого 2013 року № 24-у у зв'язку із закінченням вказаного навчального закладу за спеціальністю «Медико-профілактична справа» ОСОБА_3 присвоєно кваліфікацію фельдшера санітарного, видано диплом молодшого спеціаліста та відраховано з коледжу у зв'язку з закінченням навчання (а. с. 7-8, 35).

28 лютого 2013 року ОСОБА_3 отримала повідомлення про направлення на роботу, відповідно до якого вона направлена у розпорядження комунальної установи «Сумська міська дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» для роботи на посаді «медична сестра школи» з місячним окладом 1217 грн. (а. с. 10, 88).

21 березня 2013 року відповідачка була прийнята на роботу сестрою медичною у школу № 9 (а. с. 84).

Наказом головного лікарня Комунальної установи «Сумська міська дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» № 286/ос від 30 вересня 2013 року ОСОБА_3 було звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) з 30 вересня 2013 року (а. с. 11, 100, 102).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту», що діяла на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 4, 8, 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком № 1 (про підготовку фахівців з вищою освітою).

Випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років.

У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому законом порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Пунктом 7 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснюється за державним замовленням (далі - Порядку), затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 25 грудня 1997 року № 367 унормовано, що працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти І-ІІ рівнів акредитації проводиться вищим закладом освіти відповідно до набутої ними спеціальності, укладеної угоди та планів направлення на роботу випускників Міністерства охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управлінь охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, обласних, Київської міських санепідемстанцій. Ця робота здійснюється керівництвом закладу освіти за участю студентських профспілок та органів студентського самоврядування.

Випускник зобов'язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років.

Пунктом 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року №77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у відповідачки у даному конкретному випадку обов'язку щодо відшкодування позивачеві вартості навчання та компенсації йому всіх витрат.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що вона була протиправно працевлаштована не за набутою нею спеціальністю є безпідставним, оскільки остання не заперечували проти цього, приступила до роботи, працювала тривалий час та була звільнена саме за власним бажанням, що свідчить про виконання нею трудової функції на належному рівні та її відповідність займаній посаді.

При цьому колегія суддів ураховує і те, що листом МОЗ України від 09 лютого 2012 року № 11.02-07/21 зазначалося, що у зв'язку з реорганізацією Державної санітарно-епідеміологічної служби України молодші спеціалісти з медичною освітою за спеціальністю «Медико-профілактична справа» (санітарні фельдшери) в межах наказу МОЗ України від 25 грудня 1992 року № 195 можуть бути використані на посадах фельдшерів-лаборантів, медичних лаборантів, медичних статистиків. Санітарні фельдшери, які закінчили вищи медичні навчальні заклади України у 1996 році і пізніше, крім вищезазначених посад, на посадах сестер медичних, крім сестер медичних операційних, сестер медичних анестезистів та сестер медичних станцій швидкої медичної допомоги (т. 1 а. с. 90).

Крім того, відповідачка проходила додатковий курс занять з Основ загального догляду за хворими в обсязі 20 годин, а крім того, вивчала курс «Клінічна патологія», «Перша медична допомога», «Гігієна для дітей і підлітків», в межах яких отримала необхідні знання, що було враховано при розподілі студентів спеціальністю «Медико-профілактична справа» (санітарні фельдшери) на посади медичних сестер шкоди (т. 1 а. с. 74-83).

Щодо розміру відшкодування витрат пов'язаних із навчанням відповідачки, то суд першої інстанції при його визначенні вірно виходив із наданого позивачем розрахунку (т. 2 а. с. 17-19), в основу якого покладені положення Методики розрахунку орієнтованої вартості підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України № 346 від 20 травня 2013 року, Наказу Міністерства освіти та науки України, Міністерства економіки України і Міністерства фінансів України 3736/902/758 від 23 липня 2010 року «Про затвердження порядку надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами».

За цим розрахунком сума витрат, пов'язаних із навчанням відповідачки, яка понесена позивачем за період з 2010 по 2013 роки становить 36245 грн. 80 коп., і складається з вартості навчання - 18717 грн. та 17528 грн. 80 коп. отриманої стипендії.

Власного розрахунку заборгованості відповідачка всупереч положень ст. 60 ЦПК України не надала.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують на не містять обставин, що були б підставою для зміни чи скасування оскарженого рішення суду.

За таких умов, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши обставини справа, права і обов'язки сторін, перевіривши їхні доводи і заперечення, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - (підпис)

Судді - (підписи)