АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Усика Г.І.

при секретарі - Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» Оберемка Романа Анатолійовича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про надання клієнту банку інформації стосовно діяльності банку,-

в с т а н о в и л а:

02 червня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» та просив зобов'язати відповідача видати йому у письмовому вигляді інформацію, що стосується особисто його і дій відповідача та його правовідносин з відповідачем. Посилався на те, що вказана інформація необхідна для захисту його інтересів, як вкладника банку. Просив зобов»язати відповідача надати йому: наявні у банку відомості про фінансове становище, у тому числі, інформацію про перелік позичальників і кредитів /суми, позичальників, умови їхнього надання та стосовно застав, що були надані при отриманні цих кредитів і строки повернення, перелік заяв про вчинення кримінальних проваджень/судових позовів стосовно вилучення застав, повернення коштів та осіб, що не виконують умов договорів стосовно повернення позик чи процентів за ними /кому були подані, номери і стосовно кого та суми/. Зазначав, що між ним та відповідачем було укладено декілька договорів банківського вкладу, відповідно до яких він передав відповідачеві наявні у нього фінансові активи, а відповідач надав йому фінансові послуги, залучивши від нього кошти з метою отримання прибутку, та зобов'язався їх повернути у розмірах та зі строками розміщення та зі сплатою процентів річних, зазначених у договорах строкового депозитного рахунку і у встановлені договором строки. Вказує також, що, в порушенні вимог банківського законодавства, керівники банку незаконно виводили кошти з банку через кредити позичальникам - підставним особам, що не підкріплені реальними заставами, що призвело до виникнення заборгованості по поверненню грошових коштів по вкладам. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ « Міський Комерційний Банк» не лише не забезпечить повернення цих коштів у повному обсязі, але й буде продавати боргові зобов'язання та застави з великим дисконтом, внаслідок чого вкладникам четвертої черги не вистачить коштів для виплат компенсацій. Запитувана інформація потрібна йому для того, аби добитися визнання керівників банку - власників суттєвої участі і службових осіб відповідача у відповідності до закону відповідальними за доведення банку до стану неплатоспроможності із подальшим притягненням їх до кримінальної та повної матеріальної відповідальності і за рахунок конфіскації їхніх активів компенсувати нанесені йому збитки.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», третя особа: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про надання клієнту банку інформації стосовно діяльності банку задоволено частково.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк» надати ОСОБА_6, як клієнту банку, наступну інформацію про фінансову звітність банку станом на 30 червня 2016 року, а саме: суми кредиторської та дебіторської заборгованості; чи мали місце звернення до судів з позовами про стягнення заборгованості на користь банку, яка сума стягнута, яка сума надійшла до банку у порядку виконання рішень судів; чи мали місце звернення об'єктів застави на погашення заборгованості за кредитними договорами, сума, яка надійшла від реалізації заставного майна.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» Оберемко Роман Анатолійович звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, так як судом було неповно з»ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Судом порушені норми процесуального та матеріального права. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що ст. 16 ЦК України не передбаченого такого способу захисту права, як зобов»язання відповідача виконати вимоги звернень. Крім того, судом не було враховано, що відповідно до вимог ст.ст. 20, 21 Закону України « Про інформацію», ст. 8 Закону України « Про доступ до публічної інформації», ст..ст. 60 Закону України « Про банки і банківську діяльність», запитувана позивачем інформація не входить до вичерпного переліку відомостей, що повинні бути надані банківськими установами, та є інформацією з обмеженим доступом.

В судове засідання представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» та представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не з»явились, про день та час слухання справи банк та фонд повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки представників суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності..

Позивач ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилалась на те, що вони є безпідставними, а рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_6 та Публічним акціонерним товариством « Міський КомерційнийБанк» були укладені договори банківського вкладу, а саме: договір №2630/10/155342 від 27 січня 2014 року, договір № 2630/10/155432 від 27 січня 2014 року, договір № 2630/10/167650 від 18 березня 2014 року, договір № 2630/10/177177 від 28 квітня 2014 року, договір № 2630/10/ 177188 від 28 квітня 2014 року, відповідно до яких позивач передав відповідачу належні йому фінансові активи.

Постановою Національного банку України № 732 від 20 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство « Міський Комерційний Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 64 від 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 20 березня 2015 року.

24 березня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський Комерційний Банк» з заявою про задоволення вимог кредитора. Просив включити його вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів в порядку черговості, встановленої п.4 ч.1 ст. 52 Закону « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

24.03.2015 року та 20.04.2015 року позивач у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський Комерційний Банк» Тимошенко К.В. із заявою про задоволення вимог кредитора.

Відповідно до ч.5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

У заявах від 24.03.2015 року та 20.04.2015 року позивач просив прийняти та розглянути його грошові вимоги до банку, які складаються із зобов 'язань з виплати вкладів, відсотків за вкладами, нарахованих за час використання ПАТ «Міський Комерційний Банк» цих коштів, замість передачі їх йому, моральної шкоди за порушення банком умов договорів, нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, в тому числі, і за час здійснення тимчасової адміністрації до дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Також просив задовольнити його вимоги шляхом включення їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів в порядку черговості, встановленої п.4 ч.І ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та повідомити письмово про акцептування вимог.

Крім цього, позивач просив надати йому відомості про фінансове становище банку, в тому числі, інформацію про перелік позичальників і кредитів (суми позичальників і умови їхнього надання та стосовно застав, що були надані при отриманні цих кредитів і строки їх повернення), перелік заяв про вчинення кримінальних проваджень, судових позовів та вимог стосовно вилучення застав, повернення коштів та осіб, що не виконують умов договорів стосовно повернення позик чи процентів за ними (кому були подані, номер і стосовно кого та суми)».

20 липня 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Тимошенко К.В. надала ОСОБА_8 відповідь на його заяви від 24.03.2015 року та від 20.04.2015 року та зазначила, що, на виконання вимог ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів про акцептування вимог кредиторів буде сповіщено шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях банку в доступному для відвідувачів місці.

Щодо надання відомостей про фінансове становище зазначила, що Постановою правління НБУ №732 від 20.11.2014 року ПАТ «Міський Комерційний Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Постановою Правління Національного Банку України № 187 від 19.03.2015 року банківську ліцензію ПАТ «Міський Комерційний Банк» відкликано. На підставі Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 64 від 20.03.2015 року розпочато процедур у ліквідації банку.

ОСОБА_6 також було повідомлено, що, відповідно до ч.4 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», інвентаризація майна банку та формування ліквідаційної маси мають бути завершені у строк до шести місяців з дня прийняття рішення про ліквідацію банку та відкликання банківської ліцензії. Результати інвентаризації та формування ліквідаційної маси відображаються в акті, який підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Щодо надання переліку позичальників і кредитів, переліку судових позовів та інше, у відповіді зазначено, що відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Відповідно до ст. 2 , 5 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані, які просить повідомити заявник є конфіденційною інформацією.

Задовольняючи позов частково, зобов'язуючи Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк» надати ОСОБА_6, як клієнту банку, наступну інформацію про фінансову звітність банку станом на 30 червня 2016 року, а саме: суми кредиторської та дебіторської заборгованості; чи мали місце звернення до судів з позовами про стягнення заборгованості на користь банку, яка сума стягнута, яка сума надійшла до банку у порядку виконання рішень судів; чи мали місце звернення об'єктів застави на погашення заборгованості за кредитними договорами, сума, яка надійшла від реалізації заставного майна, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність», клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати, зокрема, відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан.

Стаття 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначає, що перелік інформації, що підлягає обов'язковому опублікуванню, встановлюється Національним банком України та додатково самим банком на його розсуд.

Стаття 69 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлює, що банк зобов'язаний протягом місяця, наступного за звітним періодом, розповсюджувати на веб-сайті банку, а також розміщувати у приміщеннях банку, до яких мають доступ клієнти, у тому числі вкладники, квартальний баланс, звіт про фінансові результати банку та примітки до звітів, перелік яких визначається Національним банком України.

Банк зобов'язаний оприлюднювати аудиторський висновок та перевірені аудиторською фірмою річну фінансову звітність і річну консолідовану фінансову звітність в обсязі, що включає:1) баланс; 2) звіт про фінансові результати; 3) звіт про рух грошових коштів; 4) звіт про власний капітал; 5) примітки до звітів, перелік яких визначається Національним банком України.

Відповідно до п. 1 Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 835 від 21 жовтня 2015 року, це положення визначає вимоги до формату і структури наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, періодичність оновлення та порядок їх оприлюднення, а також перелік таких наборів даних.

Згідно даного положення, Національним банком України підлягає обов'язковому оприлюдненню та опублікуванню така інформація про банки: інформація про власників істотної участі у банках України; інформація про банки, в яких запроваджена тимчасова адміністрація; довідник банків України; інформація про генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій; основні показники діяльності банків України; значення економічних нормативів по системі банків України; інформація про доходи та витрати банків України; дані фінансової звітності банків України; реєстр платіжних систем, систем розрахунків, учасників цих систем та операторів послуг платіжної інфраструктури; небанківські фінансові установи, яким Національним банком видано ліцензії на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків.

Згідно відомостей, що оприлюдненні на офіційному веб-сайті Національного банку України, на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 835 від 21 жовтня 2015 року, в розділі «Основні показники діяльності банків» підлягає відображенню інформація щодо кількості банків, які мають банківську ліцензію (у тому числі банків з іноземним капіталом), основні статті активів (готівкові кошти, кошти в НБУ, кошти на коррахунках, кредити, що надані банками, вкладень в цінні папери та сформовані резерви під активні операції) та зобов'язань банків (кошти суб`єктів господарювання та кошти фізичних осіб), розміру та достатності регулятивного капіталу, фінансового результату діяльності, рентабельності активів та капіталу банків станом на початок кожного року та на перше число звітного місяця. В розділі «Доходи та витрати банків України» відображається інформація про структуру доходів (процентні та комісійні доходи, результат від торговельних операцій, інші доходи) та витрат (процентні та комісійні витрати, інші витрати, загальні адміністративні витрати, відрахування в резерви, податок на прибуток) банків накопичувальним підсумком з початку року. В розділі «Дані фінансової звітності банків України» відображається інформація про власний капітал, активи, зобов'язання і фінансові результати банків на кінець періоду.

Таким чином, зазначені ОСОБА_6 вимоги про отримання відомостей про суми кредиторської та дебіторської заборгованості Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк»; розмір стягнутої за рішеннями суду суми грошових коштів та розмір надходжень грошових коштів у порядку виконання рішень судів; розмір грошових коштів, що надійшов від реалізації заставного майна, є вимогами про отримання інформації, яка підлягає обов'язковому опублікуванню на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 835 від 21 жовтня 2015 року, а тому, в силу ст. 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність», може бути повідомлена клієнту банку при зверненні з відповідною заявою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_6 та обґрунтовано зобов'язав Публічне акціонерне товариство «Міський Комерційний Банк» надати позивачу інформацію про суми кредиторської та дебіторської заборгованості; чи мали місце звернення до судів з позовами про стягнення заборгованості на користь банку, яка сума стягнута, яка сума надійшла до банку у порядку виконання рішень судів; чи мали місце звернення об'єктів застави на погашення заборгованості за кредитними договорами, сума, яка надійшла від реалізації заставного майна; оскільки такі відомості щодо доходів та витрат банку, основних показників його діяльності та фінансової звітності повинні були загальнодоступними та підлягають опублікуванню на офіційних інтернет - сайтах конкретного банку та Національного Банку України.

Доводи апеляційної скарги про те, що запитувана позивачем інформація є інформацією з обмеженим доступом та не може бути повідомлена у відповіді на звернення, правильність висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Частина 2 статті 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначає, що банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації.

Одночасно, згідно ч. 5 даної статті, положення цієї статті не поширюються на інформацію, яка підлягає опублікуванню. Перелік інформації, що підлягає обов'язковому опублікуванню, встановлюється Національним банком України та додатково самим банком на його розсуд.

Як встановлено судом, запитувані ОСОБА_6 відомості співвідносяться з переліком інформації, яка підлягає опублікуванню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 835 від 21 жовтня 2015 року, та зазначається на офіційному веб - сайті Національного банку України.

Крім того, відомості, зазначені в рішення суду першої інстанції, прямо не відноситься до жодної з категорій, що визначені в ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» як такі, що містять банківську таємницю.

В апеляційній скарзі представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» Оберемка РоманаАнатолійовича також не зазначено, до якого саме підпункту ч. 2 ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відноситься запитувана позивачем інформація, що дає підстави вважати її банківською таємницею.

За таких обставин, доводи скарги про те, що судом першої інстанції зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Міський Комерційний Банк» розголосити інформацію, яка є банківською таємницею, є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту свого права, так як статтею 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту права як зобов'язання виконати вимоги звернень, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів встановлені в частині 2 ст. 16 ЦК України. Також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В правовій позиції Верховного суду України, викладеній в постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, зазначено, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Звертаючись до суду з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» про зобов'язання надати інформацію стосовно діяльності банку, ОСОБА_6 послався на те, що він заявив банку вимогу про надання відповідних даних, яка належним чином виконання не була, а тому, з метою захисту свого права на отримання інформації, ним подано даний позов.

Таким чином, вбачається, що такий спосіб захисту як зобов'язання надати відповідь на звернення є ефективним засобом захисту права ОСОБА_6 на отримання інформації щодо діяльності Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк», та співвідноситься як зі змістом і характером порушеного права, так і з наслідками, спричиненими цим порушенням.

За таких обставин, посилання апеляційної скарги те, що позивачем було неправильно обрано спосіб захисту свого права, є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» Оберемка Романа Анатолійовича відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» Оберемка РоманаАнатолійовича відхилити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: