У х в а л а

Іменем України

"06" вересня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклуванні в Дніпровському районі м. Києва, про розірвання договору, визначення місця проживання дитини, витребування дитини, документів та речей, зобов'язання сплати аліментів -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом, в якому просить суд: розірвати укладений між сторонами договір між батьками щодо визначення місця проживання та участь у вихованні та утриманні дитини від 21.07.2015; визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем ОСОБА_1 у АДРЕСА_1; витребувати у відповідача передати дитину ОСОБА_3, документи та особисті речі позивачу; призначити та зобов'язати ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання дитини.

В роз'ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Розглянувши позовну заяву, вважаю, що вона не відповідає вимогам п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, виходячи з наступного.

Як убачається зі змісту позовної заяви, звертаючись з позовом до суду з вимогою про розірвання договору від 21.07.2015р., укладеного між сторонами щодо визначення місця проживання та участь у вихованні дитини, позивач не виклала обставин та підстав, якими обґрунтовує цю вимогу та не зазначила доказів, а також не навела правового обґрунтування цієї вимоги.

Також, не викладені обставини та не зазначені докази, а також не конкретизована вимога позову про витребування та передачу дитини, документів та особистих речей (чиїх саме) позивачу, - не вказано з яких саме підстав, з урахуванням того, що на даний час існує домовленість між сторонами, викладена в договорі, щодо місця проживання дитини. Також не конкретизовано, в який саме спосіб позивач просить суд відносити порушене право позивача та хто саме має здійснювати ці дії.

Крім того, позов містить вимогу про призначення та зобов'язання відповідача сплачувати аліменти, однак позивач не виклала обставин та не зазначила доказів, якими обґрунтовує вимогу щодо аліментів та не вказала, на чию користь просить сплачувати аліменти. Більше того, дана вимога викладена не у спосіб, визначений чинним сімейним законодавством, яким передбачена можливість захисту порушеного права у спосіб стягнення аліментів.

Також слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до частини першої ст. 26 Цивільного процесуального кодексу України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до частини четвертої ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов'язковою.

Крім того, відповідно до ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Тому звернення до Органу опіки та піклування для з'ясування матеріально-побутових умов та можливості проживання дитини з певною особою (одним з батьків), перебування дитини за певною адресою, - є обов'язком позивача, а не суду.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви та долучених до неї документів не вбачається про здійснення позивачем зазначених вище дій по зверненню до вповноваженого органу, вчинення цим органом обстеження умов та надання висновку.

Крім того, як убачається із змісту позовної заяви, в ній зазначено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, «Орган опіки та піклування в Дніпровському районі м. Києва», отже неправильно зазначено найменування цього органу та всупереч вимог ст. 119 ЦПК України не зазначено його місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України.

До позовної заяви долучено: квитанцію № від 02.09.2016р., за якою судовий збір сплачено в сумі 551,20 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI (зі змінами та доповненнями) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Як убачається зі змісту позовної заяви, вона фактично містить чотири самостійні вимоги немайнового характеру, лише за одну з яких, що стосується сплати аліментів, позивач звільнена від сплати судового збору.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 13 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і Кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Таким чином, позивачем сплачено судовий збір лише за однією вимогою немайнового характеру.

У відповідності до статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви надати в письмовому вигляді позовну заяву, з урахуванням всіх викладених вище недоліків, у тому числі щодо обґрунтування позову з посиланням на відповідні докази, а також викладенням позовних вимог у спосіб що забезпечить поновлення прав позивача та у спосіб, передбачений законом, та долучити до позовної заяви документ, що підтверджує доплату судового збору, у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» в сумі 1102,40грн.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклуванні в Дніпровському районі м. Києва, про розірвання договору, визначення місця проживання дитини, витребування дитини, документів та речей, зобов'язання сплати аліментів - залишити без руху та запропонувати позивачу в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: