Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 300/936/16-ц

07.12.2016 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі судді:

ОСОБА_1 О. А.,при секретарі с/з ОСОБА_2, розглянувши в залі суду в смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Жденіївської селищної ради, третіх осіб: Воловецької держнотконтори, ДВПТІ по Воловецькому району про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 08.11.2016 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Позов мотивував тим, що його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у 1970-х роках побудували житловий будинок №97 по вул.Шевченка в смт.Жденієво. 1987 року батько помер, а 2016 року померла мати позивача. Звернувшись до Воловецької державної нотаріальної контори, позивач зясував, що за життя батьки належним чином не оформили право власності на житловий будинок. Через цю обставину він не може оформити спадщину, тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями №97 по вулиці Шевченка в смт.Жденієво Воловецького району Закарпатської області.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача голова Жденіївської селищної ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Завідуюча Воловецькою державною нотаріальною конторою в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі- на розсуд суду.

Представник третьої особи ДВПТІ по Воловецькому району в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи може бути, як встановлено п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України- визнання права.

Згідно з матеріалами технічного паспорта виготовленого 02.11.2016 року ДВПТІ по Воловецькому району житловий будинок №97 по вулиці Шевченка в смт.Жденієво Воловецького району Закарпатської області побудований 1971 року ОСОБА_4 (а.с.3-7).

З виписки з рішення Жденіївської селищної ради депутатів трудящих №31-а від 27.08.1981 року вбачається, що за ОСОБА_4 вирішено оформити право особистої власності на домоволодіння за адресою смт.Жденієво, вул.Леніна (теперішня Шевченка), 97 (а.с.11).

Свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №009810 від 04.06.1996 року підтверджено, що ОСОБА_4 помер 18.07.1987 року (а.с.18), а ОСОБА_5 померла 21.03.2016 року (а.с.19), і після їх смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок та прибудинкові споруди розташовані за №97 по вулиці Шевченка в смт.Воловець Воловецького району Закарпатської області. Однак, правовстановлюючі документи на нього не виготовлені.

Згідно з ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ( ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Свідоцтвом про народження серії ІІІ-ФМ №423082 виданого повторно 13.11.1990 року підтверджено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.12).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї- ст.1268 ч.3 ЦК України.

Довідками виконкому Жденіївської селищної ради №875 від 03.11.2016 року (а.с.17) та №877 від 03.11.2016 року (а.с.15) підтверджено, що позивач ОСОБА_3 на час смерті батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 був зареєстрований у спадковому будинку №97 по вул.Шевченка в смт.Жденієво Воловецького району.

Інший спадкоємець за законом першої черги- сестра позивача ОСОБА_6 подала до Воловецької державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь позивача ОСОБА_3 (а.с.28).

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов про визнання права власності на житловий будинок ОСОБА_3 є обгрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1261 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Жденіївської селищної ради, третіх осіб: Воловецької держнотконтори, ДВПТІ по Воловецькому району про визнання права власності на нерухоме майно- задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок та належні до нього господарські будівлі і споруди розташовані під номером 97 на вулиці Шевченка в смт.Жденієво Воловецького району Закарпатської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Софілканич О. А.