Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2674/16 Головуючий у 1-й інстанції: Андрюшина Л.А.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Сапун О.А.,

суддів: Маловічко С.В.,

Пільщик Л.В.,

за участю секретаря: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА :

01 липня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Посилалася на те, що їй на праві власності належить автомобіль CITROEN, реєстраційний номер НОМЕР_1.

26 листопада 2014 року, приблизно о 08-45 год., вона, керуючи зазначеним автомобілем, рухалась по пр. Леніна в у напрямку пл. Пушкіна м. Запоріжжі та на перехресті з вул. Грязнова потрапила у ДТП, яка сталася з вини водія ОСОБА_3

Відповідач, керуючи автомобілем FORD, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, при повороті ліворуч не надала перевагу у русі та допустила зіткнення з її автомобілем, який зазнав пошкодження.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2014 року ОСОБА_3 за фактом дорожньо-транспортної пригоди була визнана винною, її притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «СК «Провідна». Ліміт відповідальності за заподіяну шкоду становить 50 000грн. і зазначена сума була перерахована страховою компанією на рахунок СТО, що підтверджується листом за № 17-05/962 від 27 січня 2015 року.

Однак загальна вартість відновленого ремонту автомобіля склала 99 188 грн. 82 коп. згідно підтверджуючих документів: нарядів-замовлення, актів виконаних робіт. Таким чином, різниця між фактично понесеними нею витратами по відновленню автомобіля та страховою виплатою складає 49 188 грн. 82 коп., яку просить стягнути з ОСОБА_3

Крім того, нею понесені витрати на оплату вартості послуг евакуатора в сумі 450 грн., що підтверджується товарним чеком від 26 листопада 2014 року.

Також в результаті ДТП вона зазнала моральних страждань через негативні емоції та переживання, страху за себе в зв'язку з непередбачуваним зниженням достатку, оскільки сума відновлювального ремонту, яку слід було сплатити, є для неї та її сім'я надто великою. Після ДТП у неї виник страх перед поїздками, що в свою чергу викликало погіршення стану її здоров'я, ускладнило взаємовідносини з оточуючими. Автомобіль має для неї велике економічне значення і його тимчасова втрата стала для неї психологічним потрясінням, вона не могла використовувати автомобіль за його прямим призначенням. Заподіяну моральну шкоду вона оцінює у 4 000 грн. та просить стягнути з відповідача разом із відшкодуванням матеріальної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 49 188 грн. 82 коп., у відшкодування моральної шкоди 1000 грн., вартість послуг евакуатора у розмірі 450грн., судовий збір у розмірі 739 грн. 98 коп., всього стягнуто 51 378 грн. 80 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить зменшити суму, стягнуту у відшкодування матеріальної шкоди, скасувати рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_3, її представника, заперечення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_5 є власником автомобіля CITROEN, реєстраційний номер НОМЕР_1 ( свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ( а. с. 7 ).

26 листопада 2014 року, приблизно о 08-45 год., на перехресті по пр. Леніна та вул. Грязнова у м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль ОСОБА_4

Винною у ДТП визнано ОСОБА_3, яка, керуючи автомобілем FORD, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, при повороті ліворуч не надала перевагу у русі та допустила зіткнення з автомобілем позивача.

ОСОБА_3 керувала транспортним засобом - автомобілем Форд реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі виданої їй 08 липня 2013 року довіреності, тобто на відповідній правовій підставі володіла зазначеним транспортним засобом ( а. с. 131 ).

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2014 року ОСОБА_3 за фактом дорожньо-транспортної пригоди була визнана винною, її притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( а. с. 5 ).

Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами 2,5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі /право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо/ володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «СК «Провідна»з загальним лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50000 грн. з франшизою нуль, що підтверджується полісом № АС/4939278( а. с. 132 ).

Вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 було визначено на підставі рахунку-фактури № 695 від 03 грудня 2014 року, виданого ФОП ОСОБА_6 і становила 96 696 грн. 51коп., що підтверджено інформацією за № 17-12/10678 від 03 вересня 2015 року, наданою ПрАТ СК «Провідна» (а. с. 62,63,141,142 ).

Згідно пункту 22.1 статті 22, абзацу 2 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З повідомлення про виплату № 17-05/962 від 27 січня 2015 року вбачається, що ПрАТ «СК «Провідна» страхову виплату за договором страхування № АС/4939278/0816/14 від 07 березня 2014 року по події, яка сталася 26 листопада 2014 року, здійснила на рахунок СТО ФОП ОСОБА_6 у сумі 50 000 грн. (а.с.12).

Відповідно до вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Отже, страхова компанія відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку в межах ліміту відповідальності, а винний у ДТП різницю між страховим відшкодуванням(матеріальним збитком) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки"» судам роз'яснено, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням).

Згідно статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У статті 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися не припущеннях.

З наявних у справі документів вбачається, що ремонтні роботи по відновленню автомобіля CITROEN, реєстраційний номер НОМЕР_1, ФОП ОСОБА_6 були виконані 03 квітня 2015 року, вартість виконаних робіт визначена у 14 000 грн., що зазначено у акті № 933 виконаних робіт ( а. с. 9 ). Крім того, вартість матеріалів по ремонту автомобіля дорівнює 82 822 грн. 97 коп., вартість запчастин дорівнює 1 365 грн. 85 коп. ( а. с. 141-149 ).

ОСОБА_4 по квитанціях від 16 грудня 2014 року, від 03 квітня 2015 року перерахувала на рахунок іноземного підприємства «АІС-ЗАПОРІЖЖЯ» відповідно 40 000 грн. та 9 200 грн. ( а. с. 13 ).

Враховуючи викладене, з урахуванням фактичних обставин справи та наданих доказів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_4 довела розмір фактично понесених нею витрат на відновлювальний ремонт автомобіля, у тому числі з урахуванням придбаних запчастин, і стягнув з ОСОБА_3 на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 49 188 грн. 82 коп., витрати по оплаті послуг евакуатора 450 грн. ( а. с. 8 ).

Суд правильно не взяв до уваги висновок експерта автотоварознавчого дослідження №255/15 від 01 березня 2016 року, оскільки у вказаному висновку матеріальний збиток, нанесений власнику транспортного засобу CITROEN С3 реєстраційний номер НОМЕР_1, визначений станом на 26 листопада 2014 року, тоді як позивач змогла відремонтувати автомобіль тільки у квітні 2015 року, внаслідок чого змушена була сплатити більшу суму, ніж вказано у висновку експерта. Тобто у даному випадку розмір збитків, що підлягає відшкодуванню правильно визначений відповідно до реальної вартості виконаних робіт та закуплених запчастин ( а. с. 85-105 ).

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно пунктів 5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року ( із наступними змінами ), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як встановлено у судовому засіданні та зазначалося вище, внаслідок ДТП власнику транспортного засобу ОСОБА_4 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов'язаних із пошкодженням її майна, тому рішенням правильно стягнуто з ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Рішення відповідає фактичним обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального - процесуального права, підстав для його зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: