АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/681/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1964/16Головуючий у 1-й інстанції Кравець С.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого-судді Пилипчук Л.І.,

суддів Карнауха П.М., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк»

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 30 травня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( далі - ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.06.2008року в сумі 12 289,57 грн., що складається з : 2832,82 грн. заборгованості за кредитом, 4940, 84 грн. проценти, 3454,50 грн. пеня та комісія, штраф 500грн. (фіксована частина) та 561,41грн. (процентна складова).

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 30 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідіність висновків суду обставинам справи, просив рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами та неустойки за порушення умов зобовязання в межах позовної давності скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Вказує, що оскільки позичальником кредитні кошти в сумі 4000 грн. не повернуті в повному обсязі, кредитний договір не є розірваним чи припиненим згідно до правових підстав, визначених ст.ст.599, 651, 654 ЦК України, тому банк має право на отримання процентів за користування кредитними коштами за період з 16.05.2013р. по 16.05.2016 р. в межах загальної позовної давності, визначеної ст.257 ЦК України, що становить 1996,20 грн.

Заслухавши доповідь судді, заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13.06.2008 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк (правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк) та ОСОБА_2 укладений кредитний договір без номера, що складається із Заяви позичальника разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами, за умовами якого банк надав позичальнику кредит шляхом видачі кредитної картки «Кредитка «Событие» з лімітом у розмірі 4 000,00 грн., з базовою процентною ставкою 2 % на місяць на залишок заборгованості та щомісячною комісією 1,5 %, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки вересень 2009. /а.с.7-13, 18/.

Відповідно до п.6.5 Умов і Правил надання банківських послуг ЗАТ КБ «Приватбанк», які діяли на часу кладення кредитного договору, клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а ткне сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми позову (п.8.6 Умов та Правил).

Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого згідно наданого розрахунку станом на 26.04.2016 заборгованість за даним кредитним договором перед банком становить 12 289,57 грн., з яких: 2 832,82 грн. - заборгованість за кредитом; 4 940,84 грн. - заборгованість за процентами; 3454,50 грн. - нарахована комісія; 1061,41 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Останній платіж на погашення заборгованості здійснено 02.03.2009р. в розмірі 600 грн. /а.с. 4-6/.

Встановивши викладені обставини та відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходи з того, що позивачем пропущений строк позовної давності, відлік якої має здійснюватися від дня останнього платежу 02.03.2009 р. , тоді як позов предявлений 16 травня 2016 року.

Погоджуючись з рішенням районного суду що відмови у стягненні заборгованості за кредитом, пені та штрафів, колегія суддів визнає помилковим висновок щодо відмови у стягнення процентів за користування кредитними коштами, нарахованих в межах строку позовної давності, а саме за період з 16.05.2013 р. до дня звернення в суд з позовом 16.05.20156 року, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. (Правовий висновок Верховного Суду України від 02.12.2015 р. у справі №6-249цс15).

Оскільки встановлено, що позичальник не повернув банку кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, тому кредитний договір б/н від 13.06.2008р. не є розірваним чи припиненим, а тому відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. За таких обставин, колегія суддів приходить дор висновку, що позивач має право на отримання процентів за користування кредитними коштами за період з 16.05.2013р. по 16.05.2016р., тобто в межах загальної позовної давності, визначеної статтею 257 ЦК України.

Заперечення ОСОБА_2 наявності кредитних зобов'язань перед ПАТ КБ «Приватбанк» згідно зазначеного кредитного договору є неспроможними, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме, його заявою на отримання кредитної картки та використання останньої до березня 2009 року.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційну скаргу задовольняє, рішення місцевого суду в зазначеній частині скасовує та ухвалює нове рішення .

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору: 1515,80 грн. за апеляційну скаргу та 500 грн. за позовну заяву (пропорційно задоволеним вимогам).

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, п.п.3,4 ст.309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 30 травня 2016 року в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за процентами в сумі 1996,20 грн. та судові витрати в сумі 2015 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді /підписи/ ОСОБА_3

ОСОБА_4

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1