Провадження №2/522/2406/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» липня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

при секретарі судового засідання Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Дмитровича АТ «Українська охоронно-страхова компанія», про відшкодування шкоди заподіяної у наслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

28.08.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з Відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 88 285,00 грн., а саме 50 000,00 грн. з АТ «УОСК», та 38 825,00 грн. з ОСОБА_2, в також моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. з відповідача ОСОБА_2 та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 є потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 11.06.2015 р. за участю автомобілю «Тойота», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та йому було завдано матеріальної шкоди у вигляді механічних пошкоджень автомобіля «Кіа», д/з ВН 2465 ЕТ, на загальну суму 88 285,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № АО-00000602 від 2 липня 2015р., виданим ДП «Автоцентр Одеса». Постановою Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/11633/15-П від 20.08.2015р., ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП. Відповідно до інформації, що розміщена на офіційному сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України, транспортний засіб «Тойота», державний номер НОМЕР_1 застрахований АТ «УОСК» відповідно до полісу страхового відшкодування серії АІ №4769699, що на момент вчинення ДТП був діючим.

АТ «Українська охоронна-страхова компанія» суду надіслано заперечення на позов та звіт №574-07-15 від 30.07.2015 року про вартість матеріально збитку завданого власнику автомобіля «Кіа», д/з ВН 2465 ЕТ ОСОБА_1В.(а.с. 90-107).

13.04.2016 року судовим експертом автотоварознавцем було надано висновок експерта № 5644, у якому зокрема було встановлено: вартість відновлювального ремонту автомобіля на час проведення експертизи та вартість матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1, внаслідок ДТП.

Представник позивача подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, яку обґрунтував висновками судової експертизи та просив стягнути з АТ «УОСК» вартість матеріальної шкоди у розмірі 42 743,99 грн., з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 3000,00 грн., та з відповідачів судовий збір у сумі 1126,45 грн. і витрати на судову експертизу у сумі 1500,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

Представник АТ «Українська охороно-страхова компанія» у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі її представника.

Дослідивши та оцінивши матеріали цивільної справи вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.06.2015 р. трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль «Кіа», д/з ВН 2465 ЕТ, власником якого є позивач згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, отримав механічні ушкодження, в звязку із порушенням Правил дорожньої безпеки власником автомобілю «Тойота»,державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2

У відповідності до постанови Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/11633/15-П від 20.08.2015р., винною особою у вчинені ДТП визнано ОСОБА_2

Як вбачається з полісу АІ №4769699транспортний засіб «Тойота», державний номер НОМЕР_1, застрахований АТ «УОСК», який на момент вчинення ДТП був діючим.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Частинами 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортнихзасобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, а також, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, лише тоді, якщо не доведе, що шкода булла завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пленум Верховного суду України у Постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодуванняшкоди» № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює,що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислом потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови).

Відповідно до ст. 21 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортногоз асобу без наявності поліса обовязкового страхуванняцивільно-правовоївідповідальності.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону у разінастання страхового випадку страховик у межахс трахових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортнапригода, щосталася за участюзабезпеченого транспортного засобу, внаслідокякоїнастаєцивільно-правовавідповідальність особи, відповідальністьякоїзастрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Як вже зазначалось, транспортний засіб «Тойота», державний номер НОМЕР_1 застрахований АТ «УОСК» відповідно до полісу страхового відшкодування серії АІ №4769699, що на момент вчинення ДІЛ був діючим, саме тому автомобіль «Тойота», є забезпеченим транспортним засобом, а ДТП, що сталося 11.06.2015р є страховим випадком в розумінні положень Закону.

Отже, враховуючи зазначене АТ «УОСК» відповідно до полісу серії АІ № 4769699 зобовязана відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду в межах визначених лімітів страхового відшкодування.

Відповідно до полісу серії АІ № 4769699 та згідно з п.п. 9.2, 9.3 ст. 9 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязковий ліміт відповідальності страховика становить за шкоду завдану майну потерпілих 50 000,00 грн. Франшиза становить нуль грн..

За загальним правилом та згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи від 13.04.2016 року № 5644 1) проведеною судовим експертом ОСОБА_3, вартість відновлювального ремонту автомобіля на час проведення експертизи 13.04.2016 року становить 77 103,59 грн.; вартість матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1, внаслідок ДТП на час проведення експертизи 13.04.2016 року становить 42743,99 грн.; вартість матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1, внаслідок ДТП станом на 30.06.2016 року становить 35702,22 грн.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту здійснення робіт по відновленню транспортного засобу, та з врахуванням положень ст.. 1192 ЦК України стягненню підлягає матеріальна шкода, визначена на момент проведення експертизи (розгляду справи) у сумі 42 743,99 грн.

Висновки звіту №574-07-15 про визначення вартості матеріального збитку власнику автомобіля станом на 30.06.2015 року, надані АТ «УОСК» не беруться судом до уваги оскільки суперечать висновкам судової експертизи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з АТ «УОСК» на користь позивача суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 11.06.2014 року в розмірі 42 743,99 гривень, що не перевищує ліміт страхової виплати згідно з полюсом АІ № 4769699.

Згідно зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму В СУ «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. (далі - Постанова Пленуму) - під морально шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п. 2 ч. З ст. 23 ЦПК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

В момент ДТП кожна людина відчуває фізичні та моральні страждання, факт спричинення людині моральної шкоди не потребує доведення. Відновлення ж фізичного та психічного здоровя після ДТП у кожної людини відбувається по-різному. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.08.2015р. встановлено, що керуючи автомобілем марки «Тойота», державний номер НОМЕР_1, рухаючись в м. Одесі, на вул. Середньофонтанська водій Аврамов Петро Дмитрович скоїв проїзд на вимкнений зелений сигнал світлофора, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, чим порушив п.п.8.7.3 Правил дорожнього руху.

А тому, з урахуванням перенесених моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що вимоги предявлені позивачем до відповідачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди, є обґрунтованими.

А тому, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судовий збір 2870,85 грн (1126,45+243,60+1500) який підлягає стягнення пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1192 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10-11, 15, 57-60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська,145, ) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 42 743 (сорок дві тисячі сімсот сорок три) гривні 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме витрати по сплати судового збору у розмірі 551,20 грн.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме витрати по сплати судового збору у розмірі 2319,65 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.В. Домучсі

05.07.2016