У х в а л а

ІМенем УКраїни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Укрветсанзавод» про визнання незаконним наказу про звільнення, визнання недійсним запису в трудовій книжці, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, затримки видачі трудової книжки та виплати належних сум при звільненні, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що наказом генерального директора ДП «Укрветсанзавод» № 48-К/15 від 11 березня 2015 року його звільнено з посади директора Тернопільського філіалу за одноразове грубе порушення трудових обов'язків на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. Оскільки вважає, що його звільнено незаконно, він не вчиняв одноразового грубого порушення трудових обов'язків, просив задовольнити позов.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 вересня 2015 року, позов задоволено частково, стягнуто з державного підприємства «Укрветсанзавод» на користь ОСОБА_3 6875 грн 55 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що з 27 червня 2013 року ОСОБА_3 працював на посаді директора Тернопільської філії ДП «Укрветсанзавод».

Наказом генерального директора ДП «Укрветсанзавод» № 48-К/15 від 11 березня 2015 року позивача звільнено з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України. Підставою звільнення зазначено припис провідного інженера з охорони праці ОСОБА_4 від 30 січня 2015 року № 1, який видано у зв'язку із виявленням порушень законодавства у сфері охорони праці у Тернопільській філії ДП «Укрветсанзавод».

Згідно положення про Тернопільську філію ДП «Укрветсанзавод», метою діяльності філії є забезпечення екологічного, епізоотичного та ветеренарно-санітарного благополуччя в Україні шляхом збору, перевезення, заготівлі, переробки та утилізації відходів тваринного походження, неякісних харчових продуктів та продовольчої сировини, а також підвищення якості та збільшення обсягів реалізації продукції, отриманої в результаті утилізації та переробки. Одним з основних напрямів діяльності Філії є здійснення протиепізоотичних заходів: збір, заготівля, перевезення, утилізація та переробка туш загиблих тварин, кісток, інших відходів м'ясо - та птахопереробних підприємств, вилученої з обігу неякісної або небезпечної продукції, іншої сировини тваринного походження.

Зі змісту припису від 30 січня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3, як директор філії, не видав наказ по філії про відповідального за охорону праці, що є складовою створення та функціонування системи управління охороною праці, а також не затвердив посадову інструкцію з охорони праці відповідального працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Суди, відмовляючи в задоволенні вимог про визнання незаконним наказу про звільнення, виходили із того, що невиконання ОСОБА_3 своїх обов'язків по організації роботи з охорони праці, зокрема, не видання ним наказу по філії про відповідального за охорону праці та не визначення його прав та обов'язків є одноразовим грубим порушенням, оскільки могло заподіяти тяжкі наслідки, - виникнення нещасного випадку на виробництві, захворювання чи травмування працівників, заподіяння шкоди довкіллю.

Однак погодитися з такими висновками в цій частині неможливо.

Умовою розірвання трудового договору за п. 1 ст. 41 КЗпП України є те, що вчинене працівником, який займає посаду, вказану у цьому пункті, грубе порушення трудових обов'язків носить одноразовий характер.

Виходячи із змісту терміну «одноразове порушення» можна стверджувати, що йдеться про одиночне порушення працівником трудових обов'язків, а не триваюче, зокрема, неналежне виконання службових обов'язків протягом періоду роботи в т. ч. щодо не вчинення керівником структурного підрозділу дій по ефективному керівництву та організації його роботи, окремих служб, розподілу функціональних обов'язків між посадовими особами.

Зі змісту припису провідного інженера з охорони праці ОСОБА_4, який став підставою для видачі наказу про звільнення позивача, вбачається, що виявлені порушення мали місце протягом усього часу виконання ОСОБА_3 обов'язків директора Тернопільського філіалу ДП «Укрветсанзавод», тобто ним неналежно виконувались трудові обов'язки по організації роботи філіалу, дотримання вимог нормативних документів з охорони праці, виробничої санітарії, протипожежного захисту та вимог законодавства з охорони навколишнього середовища протягом тривалого часу.

При вирішенні спору судами наведеного враховано не було, а відтак зроблений в ухвалених ними рішеннях висновок про вчинення позивачем одноразового грубого порушення трудових обов'язків є передчасним.

Частково задовольняючи вимоги про стягнення коштів за час затримки проведення розрахунку, суд, визначаючи період затримки, виходив із того, що належні позивачу кошти у повному обсязі були виплачені 7 квітня 2015 року та відхилив доводи останнього про те, що підприємство мало виплатити йому кошти в більшому розмірі від того, які отримані ним.

Відповідно до довідки про результати перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Тернопільської філії ДП «Укрветсанзавод» заборгованість із заробітної плати та компенсації виплати працівникам ДП «Тернопільський державний завод по виробництву м'ясо-кісткового борошна «Ветсанзавод» складає 221188 грн 54 коп.

Із довідки від 3 січня 2015 року вбачається, що державне підприємство «Тернопільський державний завод по виробництву м'ясо-кісткового борошна «Ветсанзавод»», яке було реорганізоване шляхом злиття з іншими підприємствами внаслідок чого було створене ДП «Укрветсанзавод», станом на 1 червня 2013 року має заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_3 у розмірі 19776 грн 92 коп. (а. с. 209, 210).

Згідно довідки Тернопільської філії ДП «Укрветсанзавод» від 9 липня 2015 року підписаної директором ЛопушакоюВ.В. та головним бухгалтером ОСОБА_6, сума, що підлягає виплаті ОСОБА_3, складає 28745 грн 64 коп.

Вирішуючи вказану вимогу суди, зазначаючи про те, що позивачем не надано доказів наявності заборгованості по заробітній платі, не врахували, що виконання обов'язків по виплаті заробітної плати, належних до виплати працівнику при проведенні розрахунку коштів має довести власник чи уповноважений ним орган, не звернули уваги на різницю у довідках по сумах заборгованості, яка підлягала виплаті, мотивів на їх спростування не навели.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук