АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/36/16 Справа № 208/5410/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Деркач Н.М, ОСОБА_2,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру часток у праві власності, визнання права власності на нерухоме майно та виділення частки майна в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ частки зі спільного майна, визнання права власності на житлову будівлю як окремий об'єкт нерухомості, визначення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом у якому в остаточному варіанті просила суд змінити розміри часток у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Мечнікова, 18, та визнати за нею право власності на 14/25 часток вказаного будинку у вигляді квартири №1, а також на споруди і допоміжні будівлі згідно висновку судово будівельно-технічної експертизи; виділити їй в окремий обєкт нерухомого майна 14/25 часток вказаного будинку у вигляді квартири №1; визначити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до часток співвласників житлового будинку.

Також просила зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні майном позивача, шляхом зобов'язання відповідача демонтувати частину шару зовнішнього утеплення стіни будинку позивача; демонтувати частину шиферного навісу, який розташований над частиною будинку позивача; заборонити відповідачу влаштування стоянки автомобіля з використанням частини земельної ділянки, прилеглої до спальні позивача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, їй, на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 24.11.2007 року на праві спільної часткової власності належить 11/25 частин цього житлового будинку, які складаються із: квартири №1, та споруд. Фактично, вона користується частиною житлового будинку, яка за площею, і у процентному співвідношенні також, перевищує 11/25 частин житлового будинку, що дає їй підстави просити суд змінити розміри часток співвласників та визнати за нею право власності на 14/25 часток будинку, які виділити їй в окремий об'єкт нерухомого майна. Крім того, просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до часток співвласників житлового будинку, а також усунути перешкоди у користуванні належним їй майном, та зобов'язати відповідача демонтувати частину шару зовнішнього утеплення стіни її будинку; демонтувати частину шиферного навісу, який розташований над частиною її будинку; заборонити відповідачу влаштування стоянки автомобіля з використанням частини земельної ділянки, прилеглої до її спальні.

ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом, у якому просила суд виділити в натурі належні їй на праві власності 14/25 часток спірного будинку, які складаються із: квартири №2 та споруд. Також, просила визнати за нею в цілому право власності на житловий будинок, який складається із квартири №2 та споруд. Крім того, просила стягнути із ОСОБА_3 на свою користь грошову компенсацію різниці між вартістю належних ОСОБА_3 11/25 ідеальних часток, та вартістю квартири №1, що виділиться ОСОБА_3 відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи. Визначити варіанти розподілу земельної ділянки, виділивши їй у користування 14/25 частин земельної ділянки.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру часток у праві власності, визнання права власності на нерухоме майно та виділення частки майна в натурі; визначення порядку користування земельною ділянкою; зобов'язання відповідача вчинити певні дії - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ частки зі спільного майна; визнання права власності на житлову будівлю як окремий об'єкт нерухомості; визначення порядку користування земельною ділянкою - задоволено частково.

Розділено належний ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності житловий будинок, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Мечнікова, 18, наступним чином:

Виділено ОСОБА_3 в окремий обєкт нерухомого майна квартиру №1, яка складається з: коридор І, площею 2,7 кв. м; кухня 1-1, площею 13,3 кв. м; житлова кімната 1-2 площею 10,8 кв. м; житлова кімната 1-3 площею 12,7 кв. м; житлова кімната 1-4 площею 6,3 кв. м, загальною площею 45,8 кв. м; а також підвал, ганок, вбиральня Г-1; гараж Е-1; погріб З-1; ворота з хвірткою №2; зливна яма №4; ? частина огорожі №1; ? частина тротуару літ І; та визнано за ОСОБА_3 право власності в цілому на цей окремий обєкт нерухомого майна.

Виділено ОСОБА_4 в окремий обєкт нерухомого майна квартиру №2, яка складається із: коридор П площею 2,4 кв. м; коридор 2-1 площею 5,8 кв. м; кухня 2-2 площею 9,8 кв. м; житлова кімната 2-3 площею 9,5 кв. м; житлова кімната 2-4 площею 11,4 кв. м; житлова кімната 2-5 площею, 4,9 кв. м, загальною площею 43,8 кв. м., а також літня кухня Б-1; прибудова б-1; сарай В-1; вбиральня Д-1; хвіртка №6; ? частина огорожі №1; ? частина тротуару літ І. Визнано за ОСОБА_4 право власності в цілому на цей окремий обєкт нерухомого майна із присвоєнням окремої поштової адреси.

Перерозподілено частки та визнано за ОСОБА_3 право спільної часткової власності на 46/100 житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Мечнікова, 18, та за ОСОБА_4 право спільної часткової власності на 54/100 цього житлового будинку.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 6 768 грн. компенсацію різниці між вартістю належних ОСОБА_3 11/25 ідеальних часток, та вартістю квартири №1, що виділяється ОСОБА_3 в натурі.

В іншій частині позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ частки зі спільного майна; визнання права власності на житлову будівлю як окремий об'єкт нерухомості; визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовлено.

Додатковим рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2015 року доповнено рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.01.2015 року.

Судові витрати за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру часток у праві власності, визнання права власності на нерухоме майно та виділення частки майна в натурі; визначення порядку користування земельною ділянкою; зобов'язання відповідача вчинити певні дії - покладено на позивача ОСОБА_3

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 628,25 грн. судового збору; 2361,6 грн. витрат, понесених відповідачем на оплату судової експертизи.

Виділено ОСОБА_3 в окремий обєкт нерухомого майна квартиру №1, яка складається із: коридор І, площею 2,7 кв. м; кухня 1-1, площею 13,3 кв. м; житлова кімната 1-2 площею 10,8 кв. м; житлова кімната 1-3 площею 12,7 кв. м; житлова кімната 1-4 площею 6,3 кв. м, загальною площею 45,8 кв. м; а також підвал, ганок, вбиральня Г-1; гараж Е-1; погріб З-1; ворота з хвірткою №2; зливна яма №4; 1/2 частина огорожі №1; 1/2 частини тротуару літ І;

Виділено ОСОБА_4 в окремий обєкт нерухомого майна квартиру №2, яка складається з: коридор П площею 2,4 кв. м; коридор 2-1 площею 5,8 кв. м; кухня 2-2 площею 9,8 кв. м; житлова кімната 2-3 площею 9,5 кв. м; житлова кімната 2-4 площею 11,4 кв. м; житлова кімната 2-5 площею, 4,9 кв. м, загальною площею 43,8 кв. м., а також літня кухня Б-1; прибудова б-1; сарай В-1; вбиральня Д-1; хвіртка №6; 1/2 частина огорожі №1; 1/2 частини тротуару літ І.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в цілому на окремий обєкт нерухомого майна житловий будинок, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Мечнікова, 18, що складається із: коридор І, площею 2,7 кв. м; кухня 1-1, площею 13,3 кв. м; житлова кімната 1-2 площею 10,8 кв. м; житлова кімната 1-3 площею 12,7 кв. м; житлова кімната 1-4 площею 6,3 кв. м, загальною площею 45,8 кв. м; підвал, ганок, вбиральня Г-1; гараж Е-1; погріб З-1; ворота з хвірткою №2; зливна яма №4; 1/2 частина огорожі №1; 1/2 частини тротуару літ І;

Визнано за ОСОБА_4 право власності в цілому на окремий обєкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Мечнікова, 18, який складається з: коридор П площею 2,4 кв. м; коридор 2-1 площею 5,8 кв. м; кухня 2-2 площею 9,8 кв. м; житлова кімната 2-3 площею 9,5 кв. м; житлова кімната 2-4 площею 11,4 кв. м; житлова кімната 2-5 площею, 4,9 кв. м, загальною площею 43,8 кв. м., літня кухня Б-1; прибудова б-1; сарай В-1; вбиральня Д-1; хвіртка №6; 1/2 частина огорожі №1; 1/2 частини тротуару літ І.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що судом порушені норми процесуального права та не досліджені обставини у справі, а тому просить скасувати частково рішення суду щодо визначення розміру часток у спільній власності, зобовязання відповідача усунути перешкоди шляхом покладення на неї обовязку вчинення певних дій.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а судові рішення частково скасувати.

Приймаючи рішення суд вказав на те, що ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2007 року, є власником 11/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Мечнікова, 18. ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою 05.07.2011р., є власником 14/25 частин вказаного житлового будинку.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, житловий будинок А-1 загальною площею 89,6 кв. м., складається з двох ізольованих квартир, а саме:

1) квартира №1, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3, складається із: коридор І, площею 2,7 кв. м; кухня 1-1, площею 13,3 кв. м; житлова кімната 1-2 площею 10,8 кв. м; житлова кімната 1-3 площею 12,7 кв. м; житлова кімната 1-4 площею 6,3 кв. м, загальною площею 45,8 кв. м;

2) квартира №2, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_4, складається із: коридор П площею 2,4 кв. м; коридор 2-1 площею 5,8 кв. м; кухня 2-2 площею 9,8 кв. м; житлова кімната 2-3 площею 9,5 кв. м; житлова кімната 2-4 площею 11,4 кв. м; житлова кімната 2-5 площею, 4,9 кв. м, загальною площею 43,8 кв. м.

Користуючись ізольованими квартирами, кожна із сторін просить виділити в натурі належні їм на праві власності частки. ОСОБА_3 просить змінити частки співвласників, а ОСОБА_4 зобов'язати позивача сплатити відповідачу грошову компенсацію різниці між вартістю належних ОСОБА_3 11/25 ідеальних часток, та вартістю квартири №1, що виділиться ОСОБА_3

До вказаних правовідносин суд застосував положення ст. 183, 358, 361, 364, 379, 380, 382 ЦК України, розяснення п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування законодавства, що регулює права власності громадян на житловий будинок», та вказав, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині зміни розміру частки позивача у праві власності на житловий будинок із 11/25 на 14/25 частин є безпідставними, оскільки порядок користування будинком не є визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі.

Крім того, оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно до своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежитлових приміщень, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під не співмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану житлового будинку, перетворення в результаті переобладнання житлових приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як жилі через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, 11/25 частинам, що належать ОСОБА_3, відповідає площа 39,42 кв. м, а 14/25 частинам ОСОБА_4 відповідає площа 50,18 кв. м.

Разом з цим, фактично ОСОБА_3 користується площею у розмірі 45,8 кв. м, яка на (45,8 - 39,42 = 6,38 кв. м) 6,38 кв. м перевищує розмір площі будинку, який відповідає належній їй частці. ОСОБА_4 користується площею у розмірі 43,8 кв. м, яка на (50,18 - 45,8 = 6,38 кв. м) 6,38 кв. м менш, ніж розмір площі будинку, який відповідає частці відповідача.

Крім того, висновком судової будівельно-технічної експертизи надано декілька варіантів розподілу вищевказаного домоволодіння, та один - з урахуванням фактичного порядку користування домоволодінням.

З наведених експертом варіантів більш прийнятним для сторін суд вважав варіант №1 (а.с.123), а саме варіант, який розподіляє будинок шляхом виділу його частин з урахуванням фактичного користування сторонами житловим будинком, де позивачці ОСОБА_3 виділяється площа у розмірі 45,8 кв. м., а відповідачці Войтко 43,8 кв. м.

При цьому, вартість квартири №1 власника 11/25 частин домоволодіння разом з надвірними будівлями складає 135 772 грн., що на 6 768 грн. більше 11/25 ідеальних частин. Вартість квартири №2 власника 14/25 частин вказаного будинку складає 157 419 грн., що на 6 768 грн. менше 14/25 ідеальних частин.

З урахуванням зазначеного розподілу, позивач компенсує відповідачу різницю у розмірі площі, яка їй виділяється, та площі, яка відповідає належним позивачу 11/25 частинам, а частка власника квартири №1 позивача ОСОБА_3 після розподілу буде відповідати 46/100, а відповідача, відповідно 54/100.

Встановивши, що поділ будинку технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, суд, взявши до уваги варіант розподілу, який відповідає фактичному використанню сторонами площі будинку, вважав за можливе задовольнити позовні вимоги відповідача в частині виділення їй в натурі квартири №2, розташованої в будинку за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Мечнікова, 18, з одночасним стягненням із позивача за користь відповідача грошової компенсації різниці між вартістю належних позивачу ОСОБА_3 11/25 ідеальних часток, та вартістю квартири №1, що виділиться позивачу ОСОБА_3 відповідно до варіанту розподілу, застосованого судом.

Разом із цим, взявши до уваги, що, сторони не надали суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог в частині визначення порядку користування земельною ділянкою у відповідності до часток співвласників житлового будинку, суд прийшов до висновку, що, вказані позовні вимоги сторін є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають.

Суд також вважав недоведеним позивачем в ході розгляду справи факт порушення відповідачем права власності позивача внаслідок утеплення стіни будинку; зведення шиферного навісу та побудови автомобільної стоянки, а тому позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача демонтувати частину шару зовнішнього утеплення стіни будинку позивача; демонтувати частину шиферного навісу, який розташований над частиною будинку позивача; заборони відповідачу влаштування стоянки автомобіля із використанням частини земельної ділянки, прилеглої до спальні позивача є передчасними, та такими, що задоволенню не підлягають.

Врахувавши наведене, суд вказав що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 суд вважав обґрунтованими частково, а саме щодо поділу спірного будинку зі стягненням грошової компенсації.

Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що, кожне з приміщень спірного будинку має набір житлових та допоміжних приміщень для автономної та незалежної одна від одної експлуатації відповідно до будівельних та санітарних норм, й приймаючи до уваги наявність технічної можливості, яка дозволяє виділити споруди у самостійний обєкт нерухомого майна суд задовольнив позов.

У додатковому рішенні суд розподілив судові витрати та визначив частки сторін у спорудах домоволодіння.

Але із такими висновками суду щодо визначення часток сторін у домоволодінні погодитись не можна, оскільки оскільки вони зроблені без врахування обставин у справі та норм матерального права.

Відповідно до вимог ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування законодавства, що регулює права власності громадян на житловий будинок», поділ права спільної власності на житловий будинок можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділена окрема частина будинку із самостійним виходом.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2007 року, є власником 11/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Мечнікова, 18. ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою 05.07.2011 року, є власником 14/25 частин вказаного житлового будинку.

На момент отримання сторонами у власність часток домоволодіння, його частки вже були сформовані за попередніх власників. На момент отримання у власність цих часток ті приміщення та споруди, які були у попередніх власників, перейшли у такому ж складі і до сторін у справі. Після отримання у власність цих часток, які були не рівними, сторони не проводили тих переобладнань, які б впливали на співвідношення часток, а також не перерозподіляли між собою ці приміщення та споруди за іншим порядком у користування, що не заперечували і сторони у справі.

Отже, розмір часток у домоволодінні не мав рівного співвідношення, а тому відсутні підстави для того, щоб стягувати грошову компенсацію на користь кого-небудь із співвласників, оскільки часткова власність у домоволодінні була встановлена раніше.

Оскільки висновками експертизи від 30 вересня 2014 року та додаткової експертизи від 24 березня 2016 року встановлена невідповідність розміру цих часток фактичному користуванню, а тому наявні підстави для зміни розміру часток у домоволодінні, та виділу цих часток сторонам у співвідношенні 51/100 та 49/100, відповідно до вимог ст. ч.1 ст.364 ЦК України.

Із врахуванням висновків експертиз суд вважає за можливе позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 щодо зміни розміру часток у праві власності, визнання права власності на нерухоме майно та виділення частки майна в натурі задовольнити частково.

Тому необхідно розділити належний ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності житловий будинок, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Мечнікова, 18, наступним чином:

- виділити ОСОБА_3 в окремий обєкт нерухомого майна квартиру №1, яка складається з: коридор І, площею 2,7 кв. м; кухня 1-1, площею 13,3 кв. м; житлова кімната 1-2 площею 10,8 кв. м; житлова кімната 1-3 площею 12,7 кв. м; житлова кімната 1-4 площею 6,3 кв. м, загальною площею 45,8 кв. м; а також підвал, ганок, вбиральня Г-1; гараж Е-1; погріб З-1; ворота з хвірткою №2; зливна яма №4; 1/2 частина огорожі №1; 1/2 частини тротуару літ І; що становить 51/100 частин домоволодіння;

- виділити ОСОБА_4 в окремий обєкт нерухомого майна квартиру №2, яка складається з: коридор П площею 2,4 кв. м; коридор 2-1 площею 5,8 кв. м; кухня 2-2 площею 9,8 кв. м; житлова кімната 2-3 площею 9,5 кв. м; житлова кімната 2-4 площею 11,4 кв. м; житлова кімната 2-5 площею, 4,9 кв. м, загальною площею 43,8 кв. м., а також літня кухня Б-1; прибудова б-1; сарай В-1; вбиральня Д-1; хвіртка №6; 1/2 частина огорожі №1; 1/2 частини тротуару літ І., що становить 49/100 частин домоволодіння.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на 51/100 частину житлового будинку, а за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на 49/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Мечнікова, 18.

Оскільки обидва позови у справі задоволені частково, а тому відповідно до вимог ст.88 ЦПК України необхідно розподілити понесені судові витрати у рівних частках між сторонами.

Сторони надали наступні достовірні документи щодо судових витрат: квитанції про сплату судового збору ОСОБА_3 на суму 701,4 грн., оплати за експертизи на суму 6785,28 грн., на загальну суму 7486,68 грн. (а.с.1,91,162,178,213).

Квитанції про сплату судового збору ОСОБА_4 на суму 750,05 грн., та оплати експертизи на суму 2361,6, на загальну суму 3111,65 грн.(а.с.51,82,92).

Частина сплачених ОСОБА_3 судових витрат більша на 4375,03 грн.

Отже необхідно стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2187 гривень 52 копійки понесених судових витрат (4375,03 грн. : 2).

Що стосується вимог про скасування судових рішень в частині відмови у задоволенні позову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, та щодо порядку користування земельною ділянкою, то апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

В матеріалах справи наявні лише правовстановлюючі документи на домоволодіння та споруди, у яких зазначена площа земельної ділянки домоволодіння 524 кв. м. Але сторони по справі не надали суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що саме така площа земельної ділянки виділена під це домоволодіння та на підставі якого правовстановлюючого документу, відповідно до Земельного Кодексу УРСР 1970 року, Земельного Кодексу України 1990 року. До теперішнього часу остаточне формування земельної ділянки, а також документів на неї не проведене сторонами і відповідно до вимог нині чинного Земельного Кодексу.

Отже, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що сторони не довели своїх позовних вимог в частині визначення порядку користування земельною ділянкою у відповідності до часток співвласників житлового будинку, що не суперечить положенням ст.79-1 ЗК України.

Також позивачем ОСОБА_3 не доведено факт порушення відповідачем права власності позивача внаслідок утеплення стіни будинку; зведення шиферного навісу та побудови автомобільної стоянки, тому суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача демонтувати частину шару зовнішнього утеплення стіни будинку позивача; демонтувати частину шиферного навісу, який розташований над частиною будинку позивача; заборони відповідачу влаштування стоянки автомобіля з використанням частини земельної ділянки, прилеглої до спальні позивача є передчасними, та такими, що задоволенню не підлягають.

Не може бути підставою для задоволення позову в цій частині і висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 24 березня 2016 року, оскільки нашарування пінопласту на частину зовнішньої стіни не свідчить про порушення прав ОСОБА_3

Також не є підставою для задоволення позову і висновок експерта про те, що навіс квартири №2 може деякий час затіняти вікно, що знаходиться у коридорі квартири №1, оскільки у висновку зазначено, що навіс не перекриває доступ природному освітленню в коридор квартири №1. Крім того, державними будівельними нормами не передбачений нормативний показник освітлення таких приміщень.

У звязку із чим, апеляційну скаргу необхідно задовольнити в частині вирішення спору щодо зміни розміру часток у праві власності, визнання права власності на нерухоме майно та виділення частки майна в натурі, а судові рішення скасувати в цій частині, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2015 року та додаткове рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2015 року скасувати в частині зміни розміру часток у праві власності, визнання права власності на нерухоме майно та виділення частки майна в натурі.

Позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 щодо зміни розміру часток у праві власності, визнання права власності на нерухоме майно та виділення частки майна в натурі задовольнити частково.

Розділити належний ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності житловий будинок, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Мечнікова, 18, наступним чином:

- виділити ОСОБА_3 в окремий обєкт нерухомого майна квартиру №1, яка складається з: коридор І, площею 2,7 кв. м; кухня 1-1, площею 13,3 кв. м; житлова кімната 1-2 площею 10,8 кв. м; житлова кімната 1-3 площею 12,7 кв. м; житлова кімната 1-4 площею 6,3 кв. м, загальною площею 45,8 кв. м; а також підвал, ганок, вбиральня Г-1; гараж Е-1; погріб З-1; ворота з хвірткою №2; зливна яма №4; 1/2 частина огорожі №1; 1/2 частини тротуару літ І; що становить 51/100 частин домоволодіння;

- виділити ОСОБА_4 в окремий обєкт нерухомого майна квартиру №2, яка складається з: коридор П площею 2,4 кв. м; коридор 2-1 площею 5,8 кв. м; кухня 2-2 площею 9,8 кв. м; житлова кімната 2-3 площею 9,5 кв. м; житлова кімната 2-4 площею 11,4 кв. м; житлова кімната 2-5 площею, 4,9 кв. м, загальною площею 43,8 кв. м., а також літня кухня Б-1; прибудова б-1; сарай В-1; вбиральня Д-1; хвіртка №6; 1/2 частина огорожі №1; 1/2 частини тротуару літ І., що становить 49/100 частин домоволодіння.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на 51/100 частину житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Мечнікова, 18, та за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на 49/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Мечнікова, 18.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2187 гривень 52 копійки понесених судових витрат.

Судові рішення в частині відмови у задоволенні позову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, про визначення порядку користування земельною ділянкою - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із цього часу.

Судді: