Справа № 642/1110/16-ц
Провадження №2/642/705/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Гримайло А. М., за участю секретаря Безкровній В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути заборгованість у розмірі 50947,12 грн. за кредитним договором від 29.12.2007 р. та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно договору № HAXRF818090078 від 29.12.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9354,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 17.02.2016 року має заборгованість у розмірі 66803,38 грн., яка складається з: 8671,69 грн. - заборгованість за кредитом; 474,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4158,29 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 53499,00 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.12.2013 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто суму у розмірі 18758,50 грн., яка віднімається від суми заборгованості, різниця становить 48044,88 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2402,24 грн. - штраф (процентна складова), тобто заборгованість, що підлягає стягненню, становить 50947,12 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення, в яких проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що кредит надавався на строк до 28.12.2009 року на 24 місяці, а тому строк позовної давності сплив 28.12.2013 року, одночасне стягнення пені та штрафу суперечить Конституції України, оскільки є різновидами неустойки та призводе до застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобовязання.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та правовідносини.

29.12.2007 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_1 укладено договір № HAXRF818090078, у відповідності до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9354,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,42 % на місяць (5,04 % на рік) з кінцевим терміном повернення 28.12.2009 року.

Згідно умов договору ОСОБА_1 зобовязався здійснювати погашення суми заборгованості в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця відповідач зобов'язався надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 635,39 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.12.2013 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто суму у розмірі 18758,50 грн., що складалася з: 8958,13 грн. - заборгованість за кредитом; 474,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4158,29 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Статтею 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У заяві на отримання кредиту вказано, що боржник ознайомився та згодний із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт), які були надані йому у письмовій формі, своїм підписом підтвердив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування.

Згідно п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. З даним пунктом умов відповідач погодився, про що свідчить його підпис на заяві та вказаний пункт недійсним не визнано.

Таким чином, строк позовної давності збільшено сторонами до 5 років.

Згідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Верховний Суд України у постанові від 06.11.2013 року по справі № 6-116цс13 зазначив, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно заяви позичальника ОСОБА_1 зобовязався здійснювати погашення суми заборгованості в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця відповідач зобов'язався надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 635,39 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами з 20 по 25 число кожного місяця у сумі 635,39 грн., початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Як вбачається з рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.12.2013 року позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом, по комісії за користування кредитом за період до 10.10.2008 р. задоволено не було за недоведеністю поважності причин пропуску позовної давності, в межах строку позовної давності з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість з кредиту у розмірі 5949,71 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 184,91 грн. , заборгованість по комісії у розмірі 3107,28 грн.

В судовому засіданні питання щодо поновлення пропущеного строку позовної давності не порушувалось, причини його пропуску не повідомлялись, а тому в зазначеній частині позов задоволенню не підлягає відповідно ст. ст. 14, 61 ЦПК України.

В зв'язку з порушенням відповідачем ОСОБА_1 умов договору позивачем нараховано неустойку, а саме: 53499,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2402,24 грн. штраф (процентна частина).

У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, суд приходить до висновку, що у звязку з пропущенням строку позовної давності основної та додаткової вимоги, а також недоведеність поважної причини пропущення цього строку, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленинский районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. М. Гримайло