Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1329/16-ц
Провадження № 2/376/737/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2016 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Клочка В.М.

при секретарі: Якштас А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ТДВ Сквирське ремонтно-транспортне підприємство про визнання права власності на житло за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за нею право власності на житло за набувальною давністю .

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що з 2000 року вона почала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Квартира належала ОСОБА_2 згідно договору №13 від 10.09.2014 року, який було укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Сквирське РТП», але там він не проживав.

Житловий будинок №30 по вул. Київській у м. Сквирі Київської обл. знаходиться на балансі ТДВ «Сквирське РТП».

В даній квартирі позивачка ОСОБА_1 та члени її сімї проживають понад 10 років.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву якою просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представника третьої особи ТДВ Сквирське ремонтно-транспортне підприємство в судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги позивача та проводити розгляд справи без участі представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

В ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 разом зі своєю сімєю з 2000 року почала проживати ІНФОРМАЦІЯ_1.

Квартира належала ОСОБА_2 згідно договору №13 від 10.09.2014 року, який було укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Сквирське РТП», але там він не проживав, що підтверджується копією договору №13 від 10.09.2014 року, копією акту прийомо-передачі частки гуртожитку, копією виписки з протоколу №1 загальних зборів акціонерів ВАТ «Сквирске ремонтно-транспортне підприємство» від 03.06.2013 року, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №56425735 від 31.03.2016 року, копіє технічного паспорта виданого КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації».

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Керуючись ст.ст. 212-215, 224-226, 344 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ТДВ Сквирське ремонтно-транспортне підприємство про визнання права власності на житло за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житлову квартиру №6 в житловому будинку №30 по вул. Київській в м. Сквирі Київської обл., житловою площею 31,40 кв.м. за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: