18.07.2016 Справа № 756/2183/16-ц
Унікальний № 756/2183/16-ц
Провадження №2/756/2564/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Приголовкіну В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить виселити відповідача з належної їй квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вказана квартира на праві власності належить позивачу. В квартирі позивача разом з нею також проживає її син ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_2 Протягом останнього року відповідач зловживає спиртними напоями, після чого вчиняє сварки, погрожує, чим робить неможливими подальше співжиття з ним в одній квартирі. Син позивача ОСОБА_3 стає свідком такої негативної поведінки батька, що негативно впливає на його психіку. Позивач вказує, що вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу протиправної поведінки відповідача, у зв'язку з чим на відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП. Крім того, відповідач не сплачує за комунальні послуги та не несе інших витрат на утримання квартири.

Посилаючись на положення ст. 116 ЖК УРСР, відповідно до якої якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення, позивач просить виселити відповідача з квартири без надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Додатково зазначила, що відповідач протягом останніх 10 років порушує правила співжиття, регулярно зловживає спиртними напоями (через день або навіть тижнями), стає агресивним, звертається до неї нецензурними словами, може боляче притиснути до шафи чи до стіни. Перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, він не усвідомлює, що відбувається, погрожує її вбити. Вона з сином колись навіть вимушені були залишити квартиру, поки відповідач не протверезіє.

Позивач вказує, що відповідач 04 грудня 2016 року втік з квартири, оскільки вона викликала міліцію, з того часу він в квартиру не повертався жодного разу, в квартиру вселитися не намагався, де він мешкає їй невідомо. Після цього інциденту десь у грудні 2015 року - січні 2016 року відповідач приходив під балкон, і вона віддала йому всі його речі. На даний час речей відповідача в квартирі немає, він більше не приходить і нічого не чинить, оскільки вона його попередила, що викличе міліцію. З приводу протиправної поведінки відповідача позивач в міліцію зверталась один раз.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, на даний час проживає в АДРЕСА_2. Відповідач зазначив, що напише заяву про зняття його з реєстраційного обліку у квартирі, проте після оголошення перерви у розгляді справи для самостійного зняття його з реєстраційного обліку, відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Позивач зазначила, що він і на даний час зареєстрований у квартирі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 13 лютого 1996 року позивачу належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 від 21 травня 1997 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 21 травня 1997 року, прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_1.

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 від 09 грудня 1997 року вбачається, що його батьком є ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1

Згідно довідки форми №3 ЖБК «Більшовик» №91 від 09 грудня 2015 року в квартирі крім позивача ОСОБА_1 (з 02.04.1996 року) та її сина ОСОБА_3 (з 12.05.1998 року) зареєстрований чоловік позивача ОСОБА_2 (з 2008 року).

З висновку інспектора Оболонського УП ГУНП в м. Києві капітана міліції Глущенко О.П. від 10 грудня 2015 року вбачається, що 08 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Оболонського УП ГУНП в м. Києві з заявою про те, що її чоловік ОСОБА_2 постійно вчиняє сімейні сварки. В ході опитування ОСОБА_2 пояснив, що у нього 04.12.2015 року виник словесний конфлікт з дружиною. Під час виконання матеріалу відносно ОСОБА_2 було складеного адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається з постанови Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення 04.12.2015 року за місцем мешкання сімейної сварки з дружиною ОСОБА_1, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

За змістом ч.4 ст. 156 ЖК УРСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 157 ЖК УРСР членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Позивач просить виселити відповідача з квартири у зв'язку з тим, що відповідач систематично порушує правила співжиття в квартирі, що робить неможливим подальше з ним проживання.

Проте судом з пояснень сторін встановлено, що відповідач з 04 грудня 2015 року в квартирі не проживає та його речей у квартирі немає.

Належних доказів на підтвердження факту систематичного порушення відповідачем правил співжиття в квартирі, що робить неможливим подальше з ним проживання, позивачем суду не надано.

Наданий позивачем висновок інспектора Оболонського УП ГУНП в м. Києві капітана міліції Глущенко О.П. від 10 грудня 2015 року та копія постанови Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, складені з приводу одного випадку вчинення відповідачем сімейної сварки і не є доказом систематичного порушення відповідачем правил співжиття в квартирі.

Таким чином, враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для виселення відповідача ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст. 116, 156, 157 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири АДРЕСА_1

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко