Єдиний унікальний номер 225/2911/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1400/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабенко С.С. Єдиний унікальний номер 225/2911/16-ц
Доповідач Жданова В.С. номер провадження :22-ц/775/1400/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Жданової В.С.

суддів : Азевича В.Б., Біляєвої О.М.,

за участю секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 03 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовій виїзд на непідконтрольну Україні територію неповнолітньої дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 03 червня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовій виїзд на непідконтрольну Україні територію неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що через проведення АТО тимчасово вимушені були покинути свою квартиру, розташовану в м. Донецьку. На даний час виникла гостра потреба в»їхати в м. Донецьк з метою перевірки власності, перевезення побутових речей та одягу. Конкретну дату в»їзду визначити не може, оскільки це залежить від сімейних обставин. Як мати вона несе відповідальність за безпеку своєї дитини та не поставить під загрозу її життя і здоров»я. Вона та члени її родини є громадянами України, мають вільний вибір місця проживання, тому відмова надати дозвіл дитині на в»їзд в м. Донецьк порушує їх законні права та інтереси.

Позивач в судове засідання апеляційного суду не з»явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, рішення суду першої інстанції просить скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. ( вх..ЕП-4054/16 від 18.07.2016 р.)

Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просить розглянути справу без участі їх представника. ( вх.. ЕП-4073/16 від 19.07.2016 р.)

У зв»язку з реєстрацією відповідача ОСОБА_2 на території, яка тимчасово не підконтрольна Україні, повідомлення про розгляд справи розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за №388 14.07.2016 р.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав .

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно та правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, з'ясував доводи позивача, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову задоволенні позовних вимог.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2. Неповнолітня ОСОБА_3 зареєстрована разом з матір»ю за адресою АДРЕСА_1 разом, фактично проживає в АДРЕСА_2 як переміщена особа з тимчасово окупованої території. Згода батька щодо в»їзду на територію, тимчасово непідконтрольну Україні, відсутня. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що надання дозволу на в»їзд дитини до зони АТО наражає дитину на небезпеку, нестабільна ситуація створює ризики для життя і здоров»я дитини. Позивачкою не зазначені обґрунтовані обставини про нагальність потреби такого в»їзду, докази на підтвердження цих обставин та не зазначений час перетину та перебування на непідконтрольній території.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи і вимогам діючого цивільного законодавства.

Частиною 4 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктами 2, 4, 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено оформлення проїзного документа дитини на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до ст..ст.7,155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Встановлено, що м. Донецьк знаходиться на тимчасово окупованій території, в районі проведення антитерористичної операції, розташоване неподалік від лінії зіткнення.

Перетини лінії зіткнення / в»їзд-виїзд м. Донецьк/ створюють загрозу для здоров'я та життя неповнолітньої дитини, наражають її на небезпеку, що є неприпустимим. Такий дозвіл суперечить ст..3 Конвенції «Про права дітей» , в якій зазначено, що держава забезпечує дитині захист та піклування.

Висновок суду першої інстанції про відмову надати неповнолітній дитині дозвіл на неодноразовий перетини лінії зіткнення при прямуванні до м. Донецьк або виїзду із міста Донецьк зроблений з урахуванням вищевказаних норм цивільного законодавства.

Крім того, позивач не зазначає дати перетину межі зіткнення та періоду перебування дитини на території, тимчасово непідконтрольній Україні.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до повторного обґрунтування позовних вимог, були досліджені судом першої інстанції, в рішенні наведені мотиви відмови в задоволенні позову, наведеним доказам надана відповідна правова оцінка.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам ст.. 213 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді