Справа № 345/2641/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1550/2016
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Малєєва А.Ю.,

суддів: Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

сільського голови с. Лука - ОСОБА_7,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Луківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Луківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.12.2014 померла мати позивача ОСОБА_8. На день відкриття спадщини їй належало спадкове майно, а саме домоволодіння з господарськими спорудами по вул. Зеленій, 23 в с. Цвітова, Калуського району, Івано-Франківської області та земельний пай розміром 19,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дністер» в с. Лука, Калуського району, Івано-Франківської області згідно свідоцтва про право на земельну частку (пай) серії ІФ №0005626. 14.11.2013 ОСОБА_8 зробила заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповіла ОСОБА_5 Він своєчасно вступив в управління та володіння спадковим майном, яким користується до цього часу. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу ОСОБА_9 районна державна нотаріальна контора відмовила через відсутність оригіналу правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2015 року позов задоволено: визнано право власності на спадкове майно за ОСОБА_5, 28.01.1955 народження, а саме:

- на будинковолодіння розташоване по вул. Зеленій,23 в с. Цвітова, Калуського району,Івано-Франківської області в яке входить: житловий будинок - під літерою «А», літня кухня-під літерою «Б»,стодола-під літерою «В», сарай-під літерою «Г», стайня під літерою «Д»,сарай під літерою «Е»,убиральня під літерою «Є»,сарай під літерою «Ж»,ворота під №1,огорожа-під №2-4 після смерті 20.12.2014 ОСОБА_8;

- земельний пай розміром 19,17 в умовних кадастрових гектарах, який перебуває у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дністер» в с. Лука,Калуського району, Івано-Франківської області, після смерті 20.12.2014 ОСОБА_8.

ОСОБА_2 оскаржив вказане рішення в апеляційному порядку, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим. На думку апелянта, маючи рішення про визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_5 вирішив виселити апелянта з будинку, який відноситься до колгоспного двору і йому належить частка в спірному домоволодінні. ОСОБА_2 зазначив, що він з дружиною ОСОБА_10 та з батьками позивача ОСОБА_11, ОСОБА_8 проживали в будинковолодінні по вул. Зелена, 23 в с. Цвітова Калуського району, яке має статус колгоспного двору. Апелянт вказав, що проживав у згаданому будинку 46 років, однак ОСОБА_5 весною 2015 року побив його та вигнав з дому. На думку ОСОБА_2, оскільки він є членом колгоспного двору, то має право на майно даного колгоспного двору. Апелянт також зазначив, що в 1986 році на місці старого будинку по вул. Зелена 23 в с. Цвітова він з дружиною та її батьками побудував новий будинок, що підтверджується технічним паспортом. Крім того, був прийнятий в колгосп ім. Леніна 21.07.1970, де працював до 2001. Апелянт з посиланням на ст. 120 та ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР вказав, що як членам колгоспного двору ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_10 та йому належало по 1/4 частини майна колгоспного двору. В 1991 році помер ОСОБА_11, а 22.11.2013 дружина апелянта, тому майно двору належало ОСОБА_2 та ОСОБА_8 в рівних частинах. 20.12.2014 померла ОСОБА_8, а тому апелянт вважає, що за позивачем повинно бути визнано право власності на 1/2 частину спадкового майна, а не на будинковолодіння в цілому. ОСОБА_2 вважає, що позивач ввів суд в оману не надавши довідку з сільської ради, що спірне домоволодіння належить до суспільної групи колгоспників та щодо осіб, зареєстрованих в господарстві.

Просить рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду представники вимоги апеляції підтримали. Оскаржуваним рішенням порушено права ОСОБА_2 на частину майна. Позивач не повідомив той факт, що будинковолодіння відносилось до колгоспного двору, ОСОБА_2 все життя пропрацював у колгоспі і прожив у цьому будинку. Його фактично позбавили частини власності, розглянувши справу без притягнення його як відповідача. Надав у розпорядження суду документи про віднесення господарства до колгоспного двору, які не були предметом дослідження судом першої інстанції і якими апелянт обгрунтовує свої вимоги.

Голова Луківської сільської ради підтримав апеляцію. Вказав, що це був колгоспний двір. Апелянт все життя пропрацював у колгоспі і жив у спірному будинку, що підтверджується відповідними документами.

Позивач та його представник апеляцію заперечили категорично. Усі документи однозначно свідчать, що будинковолодіння в цілому належало спадкодавиці ОСОБА_8 і його за заповітом успадкував ОСОБА_5. Довідка не може бути належним документом, який свідчить, що господарство мало статус колгоспного двору.

Заслухавши представників апелянта, позивача та його представника, сільського голову Луківської сільської ради, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду не відповідає.

Згідно матеріалів справи, 22.11.2013 померла ОСОБА_10 (а.с. 50).

Відповідно до копії Свідоцтва про одруження ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_12 31.20.1970 (а.с. 51).

20.12.2014 померла ОСОБА_8 відповідно до копії Свідоцтва про смерть від 22.12.2014 (а.с. 5).

Згідно довідки Луківської сільської ради від 03.06.2015 ОСОБА_8, яка померла 20.12.2014 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0005626 ОСОБА_8 належить земельний пай розміром 19.17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) на землі, яка перебуває у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дністер» в с. Лука, Калуського району,Івано-Франківської області (а.с. 11).

Згідно заповідального розпорядження від 14.11.2013 усе своє майно ОСОБА_8 заповіла позивачу (а.с.15).

Відповідно до повідомлення від 27.06.2015 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу ОСОБА_9 районна державна нотаріальна контора відмовила через відсутність оригіналу правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.18).

Згідно Довідки № 05-11/17 від 30.06.2015 сертифікат серія ІФ № 005626 ОСОБА_13, грошова оцінка земельної ділянки становить 6627,76 грн (а.с. 17).

Згідно копії технічного паспорту обєктами будинковолодіння розташованого по вул. Зеленій, 23 в с. Цвітова, Калуського району,Івано-Франківської області є: житловий будинок - під літерою «А»,»А1», літня кухня-під літерою «Б»,стодола-під літерою «В», сарай-під літерою «Г», стайня під літерою «Д»,сарай під літерою «Е»,убиральня під літерою «Є»,сарай під літерою «Ж»,ворота під №1,огорожа-під №2-4 (а.с. 6-9).

Відповідно до Довідки № 495 від 08.06.2016, виданої виконкомом Луківської сільської ради ОСОБА_2 дійсно зареєстрований в житловому будинку (колгоспний двір) с. Цвітова, вул. Зелена 23 з 1967 в складі сімї:

- ОСОБА_11 тесть, голова двору;

- ОСОБА_13 теща;

- ОСОБА_12 дружина;

- ОСОБА_5 родич.

Згідно вказаної довідки в 1986 році на місці старого житлового будинку побудований новий житловий будинок, який числився як колгоспний двір. З 20.12.2014 і надалі залишився проживати в господарстві один ОСОБА_2 (а.с. 52).

Відповідно до Довідки № 500 від 09.06.2016, виданої виконкомом Луківської сільської ради рішення про визнання права власності на колгоспні та робітничі будинковолодіння за період 1989-1993 сільською радою не приймалися і свідоцтва права власності не видавалися (а.с. 53).

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_2 з 21.07.1970 він прийнятий в колгосп ім. Леніна на посаду шофера та звільнений 15.05.2011 у звязку із скороченням (а.с. 54).

Відповідно до архівної довідки № 11-33/341 від 13.06.2016 колгосп ім. Леніна було розділено на два самостійні господарства по старих границях. Колгоспу на базі сіл ОСОБА_4, Цвітова, Діброва залишено стару назву колгосп ім. Леніна, а 20.02.1991 року на загальних зборах колгоспників було прийнято Статут колгоспу «Дністер». Інших відомостей про реорганізацію (перейменування) колгоспу ім. Леніна у колгосп «Дністер» у документах колгоспу ім.. Леніна та колгоспу «Дністер» немає. В подальшому колгосп «Дністер» було перетворено в колективне сільськогосподарське підприємство «Дністер» (а.с. 57).

Згідно Сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0005504 ОСОБА_2 належить земельний пай розміром 24.28 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дністер» в с. Лука, Калуського району,Івано-Франківської області (а.с. 58).

При ухваленні рішення суд виходив тільки з документальних даних, які надані позивачем і презюмував без будь-якого обгрунтування, що будинковолодіння повністю належало ОСОБА_8, яка заповіла його позивачеві. Між тим, такий висновок суду не підтверджений доказами. Жодних даних про те, що спадкодавиця ОСОБА_8 була одноосібним власником спірного будинковолодіння немає і на момент ухвалення рішення судом не було. Технічний паспорт на житловий будинок складався на замовлення позивача, сертифікат на земельний пай не свідчить про право власності померлої ОСОБА_8 на будинковолодіння. Саме з цих причин нотаріус відмовив у видачі свідоцтва. Спадкова справа судом не досліджувалась, статус будинковолодіння не визначався. Справа розглянута за відсутності сторін, без вирішення обов`язкових питань, визначених у ст. 214 ЦПК України, зокрема: обставин, доказів, правовідносин і правових норм, які належить до них застосувати. Це, на переконання колегії суддів, стало можливим тому, що попереднє засідання у справі не проводилось (а.с. 21) і питання, визначені у ст. 130 ЦПК України, не з`ясовувались.

Позивач просив визнати за ним право власності у зв`язку з заповітом ст. 1223, 1233 ЦК України. Суд натомість застосував норму, яка стосується спадкування за законом - ст. 1261 ЦК України обрав спосіб захисту за позивача всупереч приписам ст. 10, 11 ЦПК України.

Невиконання наведених процесуальних вимог призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт, якого до участі у справі не притягнуто, в обгрунтування порушення своїх прав надав копії документів, які однозначно свідчать про те, що апелянт зареєстрований у спірному будинку з 1967 року в складі сім`ї, будинок є колгоспним двором і на даний час ОСОБА_2 там живе один.

Тобто, є дані, які вказують, що судом неправильно встановлені правовідносини у справі.

За наведених обставин підстав визнавати право власності на спадкове майно, у тому числі на об`єкти, які можливо складали майно колгоспного двору, у суду першої інстанції не було з двох причин: 1) відсутні правовстановлюючі документи, докази належності майна спадкодавцю; 2) є дані, що спірне будинковолодіння було колгоспним двором, що можливо мав кількох співвласників, один з яких живий і який заявив про свої права. Апеляційний суд позбавлений можливості усунути таку неповноту. Отже, є всі передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для задоволення апеляції, скасування рішення суду й ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 до виконавчого комітету Луківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_14