№ провадження 2/646/59/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.16 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Журавель В.А.

при секретарі Писаренко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення процентів за договором позики, трьох процентів річних, неустойки та звернення стягнення на предмет іпотеки

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення відсотків, неустойки, трьох відсотків річних та звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 06 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2І було укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала від ОСОБА_1 позику в розмірі 10 320 доларів США із строком повернення не пізніше 06 лютого 2011 року зі сплатою по 180 доларів США не пізніше 06 числа кожного місяця. За прострочення відповідачем ОСОБА_2 обовязку з повернення боргу у визначені п. 1 порядку та строки в п. 5 договору позики сторони встановили обовязок відповідача сплатити штраф з розрахунку 1000 грн. за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня прострочення. В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором позики між позивачем та ОСОБА_4 06 лютого 2009 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач поручився перед позивачем за повернення ОСОБА_2 позичених коштів. Відповідач ОСОБА_2 порушила взяті на себе зобовязання за договором позики від 06 лютого 2009 року повернула позивачу борг частково - на загальну суму 4 320 доларів США. Крім того, 26 березня 2011 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого вона позичила у позивача 3 900 доларів США строком до 26 березня 2012 року, при цьому сторони домовились про повернення відповідачем отриманих коштів частинами по 75 доларів США не пізніше 26 числа кожного місяця. За прострочення ОСОБА_2 обовязку з повернення позивачеві боргу за договором позики від 26 березня 2011 року сторони встановили обовязок відповідача сплатити неустойку у вигляді штрафу в розмірі 3% від простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідач ОСОБА_2 порушила умови договору позики від 26 березня 2011 року і борг позивачеві не повернула. В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 зобовязань за договором позики від 26 березня 2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 26 березня 2011 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач поручився перед позивачем за повернення ОСОБА_2 позичених коштів. У звязку із тим, що ОСОБА_2 не виконала умов укладених нею з позивачем договорів позики, позивач звернувся за захистом своїх прав і законних інтересів в суд із позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості і рішенням Червонозаводського районного суду м. від 23 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 403 133 грн. 37 коп. та судові витрати в розмірі 3654 грн. 00 коп. Але відповідач ОСОБА_2 свого обовязку з повернення боргу у визначеному судовим рішенням розмірі не виконала. Оскільки сума неповернутих коштів за договором позики від 06.02.2009 року складає 6000 доларів США, сума процентів за користування цими коштами у відповідності до рівня облікової ставки Національного банку України за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року складає 1584 долари США. Сума повернутих ОСОБА_2 позивачеві коштів за договором позики від 26 березня 2011 року складає 3 900 доларів США, тому сума процентів за користування цими коштами у відповідності до рівня облікової ставки Національного банку України за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року складає 1029 доларів США. Також у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України сума належних до стягнення з відповідачів трьох процентів річних від простроченої поверненням ними позивачеві суми боргу за договором позики від 06 лютого 2009 року за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року складає 227 доларів США, а за договором позики від 26 березня 2011 року 148 доларів США. Крім того, в кожному з укладених сторонами договорів позики було передбачено також забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 зобовязань з повернення боргу у вигляді неустойки, яка за договором позики від 06 лютого 2009 року за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року за 462 дні прострочення складає 462 000 грн. 00 коп., за договором позики від 26 березня 2011 року за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року за 462 дні прострочення складає 55 224 долари США. Таким чином, загальний розмір боргу відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перед позивачем за договорами позики від 06 лютого 2009 року та від 26 березня 2011 року складається з процентів за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ, трьох процентів річних від простроченої суми боргу та неустойки і дорівнює: 1 584 долари США - проценти за користування позикою за договором позики від 06 лютого 2009 року, 1029 доларів США - проценти за користування позикою за договором позики від 26 березня 2011 року, 227 доларів США - три проценти річних від простроченої суми боргу за договором позики від 06 лютого 2009 року, 148 доларів США - три процента річних від простроченої суми боргу за договором позики від 26 березня 2011 року, 55 224 долари США - неустойка за договором позики від 26 березня 2011 року, 462 000 грн. - неустойка за договором позики від 06 лютого 2009 року. Сума заборгованості в розмірі 58 212 долари у гривневому еквіваленті складає 1 237 822 грн. 82 коп., тому загальна сума заборгованості буде складати 1 699 822 грн. 82 коп. З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязання за договором позики від 06 лютого 2009 року, нею та ОСОБА_3 з позивачем було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідачі передали позивачу в іпотеку квартиру за № 90, що розташована за адресою: місто Харків, пр. Гагаріна № 60. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Тому позивач бажає задовольнити свої вимоги за договором позики від 06 лютого 2009 року в сумі 268 387 гри. 37 коп. згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року та вимоги, заявлені вимоги про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу за договором позики від 06 лютого 2009 року за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року в сумі, еквівалентній 1 811 доларам США та неустойки в розмірі 462 000 гри. за рахунок предмета іпотеки із застосуванням ст. 38 Закону України «Про іпотеку» щодо процедури звернення стягнення. 23 вересня 2015 року відповідачам ОСОБА_3 було направлено письмову вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення, що є предметом іпотеки, відповіді на яку позивач не отримав. Крім того, відповідачі підлягають примусовому виселенню зі спірної квартири. Також з них підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати. Тому позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на його користь проценти за користування коштами, три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу та неустойку за договором позики від 06 лютого 2009 року та договором позики від 26 березня 2011 року за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року в сумі, еквівалентній 55 224 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, а також неустойку за договором позики від 06 лютого 2009 року в розмірі 462 000 гри. , в рахунок задоволення вимог позивача в сумі 268 387 гри. 37 коп. згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року та процентів за користування коштами, трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року в сумі, еквівалентній 1 811 доларам США та неустойки в розмірі 462 000 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 90, що розташована за адресою: місто Харків, пр. Гагаріна № 60 із застосуванням визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права на продаж предмету іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, надати позивачу особисто та через представника право предявляти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, одержувати і подавати необхідні довідки, будь-які витяги з усіх державних реєстрів прав власності, інших речових прав на нерухоме майно та обтяжень обєктів нерухомого майна, звіти про оцінку майна та будь-які інші документи в Державній реєстраційній службі України, Державній міграційній службі України та інших державних органах, установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів та в архівних установах та вчиняти всі інші необхідні дії, повязані з продажем предмету іпотеки; з метою збереження предмету іпотеки до моменту його реалізації, передати цей предмет іпотеки в управління позивача на період до його реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до обєктів нерухомого майна, зміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, укладання договорів оренди предмету іпотеки з правом отримання орендної плати; виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з іпотечного майна, покласти на відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

21 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 уточнив заявлені позовні вимоги та просив

в рахунок задоволення вимог за договором позики від 06 лютого 2009 року на загальну суму 268 387 гри. 37 коп., яка складається з неповернутої частини боргу в сумі 6 000 доларів США, що було еквівалентно 81 156 гри. 77 коп., процентів за користування коштами у сумі 3 177 доларів США, що було еквівалентно 42 972 грн. 51 коп., трьох процентів річних в сумі 609 доларів США, що було еквівалентно 8 237 грн. 41 коп., неустойки у розмірі 132 367 грн. 00 коп. та судового збору у розмірі 3654 грн. 00 коп., згідно заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року, а також вимог, пред'явлених у цьому позові щодо стягнення процентів за користування коштами в сумі, еквівалентній 1 584 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року, трьох процентів річних в сумі, еквівалентній 227 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року, неустойки у розмірі 462 000 грн. за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 90, що розташована за адресою: місто Харків, пр. Гагаріна № 60 , із застосуванням визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права на продаж предмета іпотеки від власного імені будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче, ніж за визначеною сторонами в п. 4 іпотечного договору ціною на рівні 37 032 грн. Інші позовні вимоги позивачем не уточнювалися.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти винесення заочного рішення позивач заперечував.

Відповідачі ОСОБА_2І та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули з невідомих причин, належним чином повідомлені про дату та місце судового засідання, про причину неявки суд не сповістили.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії договору позики від 06.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий № 567, ОСОБА_1 передав у власність, а ОСОБА_2 прийняла валютні цінності у розмірі 10320,00 доларів США та зобовязалась повернути не пізніше 06.02.2011 року в порядку та у строки передбачені договором, а саме: сплачувати позивачу по 180 доларів США не пізніше шостого числа кожного місяця, починаючи з 06.03.2009 року та не пізніше 06.02.2011 року залишок суми у розмірі 6180,00 доларів США.

Пунктом 5 даного договору за прострочення строків, зазначених у п. 1 договору, встановлюється відповідальність відповідача щодо сплати на користь позивача штрафу у розмірі 1000,00 гривень за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня. Плата за користування валютними цінностями відповідно змісту договору не встановлена / а. с. 10/.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором позики між позивачем та ОСОБА_4 06 лютого 2009 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач поручився перед позивачем за повернення ОСОБА_2 позичених коштів / а. с. 11/.

Згідно копії договору позики від 26.03.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 1033, ОСОБА_1 передав у власність, а ОСОБА_2 прийняла валютні цінності у розмірі 3900,00 доларів США та зобовязалась повернути не пізніше 26.03.2012 року в порядку та у строки, передбачені договором, а саме сплачувати позивачу по 75 доларів США не пізніше двадцять шостого числа кожного місяця, починаючи з 26.04.2011 року та не пізніше 26.03.2012 року залишок суми у розмірі 3075,00 доларів США.

Пунктом 7 даного договору за прострочення строків, зазначених у п.1 договору встановлюється відповідальність відповідача щодо сплати на користь позивача 3 % за кожен день прострочення від простроченої суми. Плата за користування валютними цінностями відповідно у змісту договору не встановлена / а. с. 12/.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором позики між позивачем та ОСОБА_4 26 березня 2011 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач поручився перед позивачем за повернення ОСОБА_2 позичених коштів/ а. с. 13/.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконувала взяті на себе зобов»язання, визначені договорами позики, заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто 403 133 грн. 37 грн., яка складається з суми боргу, процентів за користування грошовими коштами та 3% річних за обома договорами позики в сумі 201566 грн. 37 коп., неустойки в розмірі 132 367 грн. та 69 200 грн. / а. с. 14-15/.

Але відповідач ОСОБА_2 свого обовязку з повернення боргу у визначеному судовим рішенням розмірі до цього часу не виконала.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

У звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 умов договорів позики та невиконання відповідачем ОСОБА_4 прийнятих на себе зобовязань щодо належного виконання договорів позики, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з цих відповідачів проценти за користування отриманих в позику грошових коштів за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року за договором позики від 06 лютого 20109 року в розмірі 1584 долари США, що у гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення (100 доларів США = 2482 грн.) складає 39314 грн. 88 коп., а за договором позики від 26 березня 2011 року за той же період часу в розмірі 1029 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 25 539 грн. 78 коп.

Крім того, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарному стягненню підлягають три проценти річних за договором позики від 06 лютого 2009 року за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року в розмірі 227 доларів США, що еквівалентно 5 493 грн. 40 коп., за договором позики від 26 березня 2011 року за той ж період часу в розмірі 148 доларів США, що еквівалентно 3673 грн. 36 коп.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до укладених між сторонами договорів позики визначено, що за порушення прийнятих зобовязань стосовно повернення грошових коштів у визначені цими договорами строки, відповідач ОСОБА_2 зобовязана сплатити позивачу неустойку у розмірі 1000,00 гривень за кожен день прострочення (договір від 06.02.2009 року) та 3 % за кожен день прострочення від простроченої суми (договір від 26.03.2011 року).

Позивачем ОСОБА_1В заявлено позовні вимоги щодо стягнення неустойки за договором позики від 06.02.2009 року в сумі 462 000 грн., за договором позики від 26.03.2011 року в розмірі 55 224 долари США, однак ці суми значно перевищують розмір збитків та є неспівмірними з розміром процентів, трьох процентів річних, які підлягають стягненню з відповідачів, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки за договором від 06.02.2009 року до розміру процентів та трьох процентів річних, що становить відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення 44 808 грн. 28 коп., за договором від 26.03.2011 року також до розміру процентів та трьох процентів річних, що становить відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення 29 213 грн. 14 коп.

Таким чином, загальна сума, що підлягає солідарному стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь позивача за договорами позики від 06.02.2009 року та 26.03.2011 року складає 148 042 грн. 84 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом ч. 3 ст. 1049 ЦК України не припиняє обовязку позичальника сплатити проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048 ЦК України, та суму, передбачену статтею 625 ЦК України.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України по справі № 6-369цс15.

Тому суд вважає правильним стягнути з відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на користь позивача проценти, три проценти річних та неустойку за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року, тобто після набрання законної сили заочним рішенням Червонозаводського районного суду м Харкова ввід 23 вересня 2014 року до звернення позивача до суду з позовом.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязання за договором позики від 06 лютого 2009 року, між нею, ОСОБА_3 з позивачем 06 лютого 2009 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р. № 569, відповідно до умов якого відповідачі передали позивачу в іпотеку квартиру за № 90, що розташована за адресою: місто Харків, пр. Гагаріна № 60 / а. с. 28-29/.

Відповідно до п. 7 договору іпотеки, Іпотекодержатель має право дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки при простроченні боржником сплати будь-якого з поточних платежів більш ніж на пять днів за договором позики в забезпечення якої укладено цей договір.

Згідно п. 4 договору сторони оцінили предметі іпотеки в суму 37032 грн.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотеко держатель має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором.

Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо рішення суду передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, Іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавця.

Як вбачається з копії вимоги 24 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 направив відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення, яке є предметом іпотеки у звязку з невиконанням умов договорів позики / а. с. 35/

Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч.5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Таким чином позивач має право задовольнити свої вимоги за договорами позики шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача на та надати йому право предявляти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, одержувати і подавати необхідні довідки про належність майна, кількість продажів, визначення вартості майна, витяги з усіх Державних реєстрів прав власності, інших речових прав на нерухоме майно та обтяжень обєктів нерухомого майна, звіти про оцінку майна та будь-які інші документи в Державній реєстраційній службі України, в державних органах, установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів та в архівних установах, які є необхідними для звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1. Інші вимоги позивача щодо одержання та подання документів, в тому числі про сімейний стан відповідачів та вчинення інших дій, без їх визначення, задоволенню не підлягають, оскільки суттєво виходять за рамки укладеного між сторонами договору іпотеки та порушують права відповідачів.

Статтею 34 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

Як вбачається з договору іпотеки ним не передбачений порядок передачі в управління іпотекодержателю предмету іпотеки до моменту його реалізації, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо передачі в його управління квартири АДРЕСА_2 до моменту її реалізації з наданням права обладнання квартири новими охоронними пристроями, вільного доступу до об»єктів нерухомого майна, зміни замків, укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, укладання договорів оренди предмету іпотеки з правом отримання орендної плати задоволенню не підлягають, оскільки виходять за межі укладеного між сторонами договору іпотеки та порушують право власності відповідачів на спірну квартиру.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Частиною 1 ст. 40 Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У звязку із чим суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про виселення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задовлено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорціно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому з відповідачів підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 6090 грн.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України , ст. ст. 509, 526, 625, 1048-1050 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 проценти за користування коштами, три проценти річних, неустойку за договором від 06.02.2009 року та за договором позики від 26 березня 2011 року за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року в розмірі 148 042 грн. 84 коп. (сто сорок вісім тисяч сорок дві гривні вісімдесят чотири копійки).

В рахунок задоволення вимог за договором позики від 06 лютого 2009 року на загальну суму 268 387 гри. 37 коп., яка складається з неповернутої частини боргу в сумі 6 000 доларів США, що було еквівалентно 81 156 гри. 77 коп., процентів за користування коштами у сумі 3 177 доларів США, що було еквівалентно 42 972 грн. 51 коп., трьох процентів річних в сумі 609 доларів США, що було еквівалентно 8 237 грн. 41 коп., неустойки у розмірі 132 367 грн. 00 коп. та судового збору у розмірі 3654 грн. 00 коп., згідно заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року, а також задоволених вимог про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних, неустойки за договором позики від 06.02.2009 року та за договором позики від 26 березня 2011 року за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року в розмірі 148 042 грн. 84 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 90, що розташована за адресою: місто Харків, пр. Гагаріна № 60, належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3, із застосуванням визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права на продаж предмета іпотеки від власного імені будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче, ніж за визначеною сторонами в п. 4 іпотечного договору ціною.

Надати право ОСОБА_1 предявляти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, одержувати і подавати необхідні довідки про належність майна, кількість продажів, визначення вартості майна, витяги з усіх Державних реєстрів прав власності, інших речових прав на нерухоме майно та обтяжень обєктів нерухомого майна, звіти про оцінку майна та будь-які інші документи в Державній реєстраційній службі України, в державних органах, установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів та в архівних установах, які є необхідними для звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо передачі в його управління квартири АДРЕСА_2 до моменту її реалізації з наданням права обладнання квартири новими охоронними пристроями, вільного доступу до об»єктів нерухомого майна, зміни замків, укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, укладання договорів оренди предмету іпотеки з правом отримання орендної плати відмовити.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору по 2030 грн. з кожного.

У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

ОСОБА_9Журавель