Справа № 202/2029/16-ц
Провадження № 2/0202/1353/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 квітня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Мороза В.П.

при секретареві: Овечко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Дніпропетровська міська рада про зобов?язання вчинити певні дії та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Дніпропетровська міська рада про зобов?язання вчинити певні дії та визнання права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: літ. А-1: І - приміщення, площею 9,9 кв.м, ІІ - приміщення, площею 25,7 кв.м, загальною площею 35,6 кв.м.; зобов?язати відповідача повернути позивачу оригінали право установчих документів на оспорюваний житловий будинок.

Позивач у судове засідання не з?явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2007 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку по АДРЕСА_2

Відповідно до розпорядження Дніпропетровської міської ради №206-р від 10.03.2009 року було присвоєно житловому АДРЕСА_1

З матеріалів справи вбачається, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 №27457523 від 24.12.2015 року позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на спірний житловий будинок, оскільки за позивачем не визнано право власності на спірний житловий будинок.

Позивач зазначає, що між ним та відповідачем було укладено усну домовленість, згідно якої ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання щодо оформлення документів на приватизацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 за позивачем. Проте до теперішнього часу ОСОБА_2 зобов'язання не виконав.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, а відповідно до положень ч. 5 вказаної норми на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на оспорюваний житловий будинок є законними та обґрунтованими, а на підтвердження решти позовних вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 376, 392 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Дніпропетровська міська рада про зобов?язання вчинити певні дії та визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 що складається з: літ. А-1: І - приміщення, площею 9,9 кв.м, ІІ - приміщення, площею 25,7 кв.м, загальною площею 35,6 кв.м. без введення в експлуатацію.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Дніпропетровська міська рада про зобов?язання вчинити певні дії та визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Суддя В.П. Мороз