У Х В А Л А

21.09.2016 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

за участю секретаря Піоварової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова вiд 26.03.2015 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет iпотеки, -

встановив:

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.03.2015 р. позовні вимоги ОСОБА_3 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок задоволення вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 за договором позики від 28.01.2011 р. за реєстровим №324 на суму 34461,38 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.08.2014 р. склало 478702,13 грн., звернено стягнення на предмет іпотеки квартиру №41 в житловому будинку №49-Б по вул. 23 Серпня в м. Харкові, житловою площею 14,3 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м шляхом застосування визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_3 права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, для чого надати ОСОБА_3 право предявляти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавця в особі ОСОБА_1А.), до Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», органів нотаріату і приватних нотаріусів, та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сімї, а також вчиняти всі інші дії, повязані з вирішенням цих питань. ОСОБА_1 виселено з іпотечного майна - квартири №41 в житловому будинку №49-Б по вул. 23 Серпня в м. Харкові, житловою площею 14,3 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м. Передано предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 14,3 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м в управління позивача - ОСОБА_3 на період до його реалізації за визначеною ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» процедурою продажу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені ним документально підтверджені судові витрати, що складаються із суми сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. та понесених витрат на правову допомогу в сумі 8282,40 грн., а всього 8526,00 грн.

28.08.2016 р. представник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив переглянути заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.03.2015 р. по справі №638/18259/14-ц; скасувати його i призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування вказаної заяви представник ОСОБА_1 зазначає, що судова повістка заявниці за зареєстрованим місцем проживання не вручалась, про винесене рішення вона дізналась лише наприкінці липня 2016 р. з відкритих джерел сайту «Судова влада України». Копію рішення представник заявниці отримав в приміщенні суду 15.08.2016 р.

ОСОБА_2 вказує, що неповідомлення заявниці в установленому порядку про розгляд справи позбавило її передбаченого цивільним законодавством права надати суду докази, якими вона заперечує проти позову.

Так, зазначає ОСОБА_2, посилаючись на ЗУ «Про іпотеку», необхідною умовою для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу є визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки, яка визначається або за домовленістю сторін або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності. Звертаючись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості позичальника за договором шляхом укладення від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем позивач не надав суду початкову ціну продажу предмету іпотеки, а також не визначив її на підставі угоди сторін. Отже, позивачем не був дотриманий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачений ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», а тому зазначені вимоги не підлягають задоволенню.

Також представник заявниці вважає, що не можуть бути задоволені вимоги позивача про виселення відповідача, оскільки позивач звернувся з вимогою про виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення, однак квартира, яка є предметом іпотеки за договором, укладеним між сторонами, належить заявниці з 1999 р., тобто не була придбана за кредитні кошти, а отже виселення відповідача можливе лише з наданням іншого жилого приміщення (з огляду на правову позицію Верховного Суду України по справі № 6-1049цс15).

20.09.2016 р. ОСОБА_3 подав до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якому просив залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, оскiльки жодних вагомих обставин в обґрунтування своєї заяви про перегляд заочного рішення представник відповідача ОСОБА_1 не зазначив.

Посилаючись на ст. 74 ЦПК України, позивач вказує, що з урахуванням вказаної статті ОСОБА_1 вважається такою, що була повідомлена належним чином про всі судові засідання, а отже у суду були наявні всі підстави для ухвалення заочного рішення.

Щодо недотримання позивачем порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, визначеного ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», ОСОБА_3 вказує, що в п. 4 іпотечного договору сторони домовились, що вартість предмета іпотеки складає 154700 грн.

Крім того, ОСОБА_3 вказує, що обґрунтовуючи свої вимоги щодо перегляду заочного рішення представник відповідача посилається на рішення Верховного суду України, які були винесені після винесення Дзержинським районним судом м. Харкова заочного рішення по справі, а отже ніяк не могли бути враховані.

Посилаючись на ст.ст. 229, 232 ЦПК України, ОСОБА_3 вказує, що враховуючи повідомлення відповідача про слухання справи, а також повну відсутність в заяві представника відповідача посилань на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Представники ОСОБА_1 в судовому засiданнi пiдтримали заяву про скасування заочного рішення суду, просили її задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом уповноваженої особи в повідомленні про вручення поштового відправлення; надав до суду заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення.

Заслухавши учасникiв судового засiдання, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вiдмовити представнику ОСОБА_1 в задоволеннi його заяви про скасування заочного рішення з наступних пiдстав.

Відповідно до вимог ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що судом вживались всі необхідні заходи для повідомлення відповідачки про час і місце слухання справи, що підтверджується судовими повідомленнями, надісланими на адресу ОСОБА_1 Однак всі зазначені повідомлення повернулись до суду без вручення адресату з відміткою про закінчення терміну зберігання по незалежним від суду причинам.

Доводи представника ОСОБА_1, викладені в заяві про перегляд заочного рішення, фактично являються запереченнями проти позовних вимог, тому не можуть бути прийняті, як докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення. Нових же доказiв, якi б давали пiдстави для перегляду i скасування заочного рішення від 26.03.2016 р. заявником до суду надано не було: з заяви, поданої представником ОСОБА_1, не вбачається посилання на жодний доказ, який міг би вплинути на результат розгляду справи.

Оскільки представником ОСОБА_1 не надано доказів, які б могли вплинути на результат розгляду справи, а відповідно до ст. 232 ЦПК Ураїни перегляд заочного рішення можливий лише за умови поважності причини неявки в судове засідання в сукупності з істотним значенням доказів, на які посилається заявник, для правильного вирішення справи, суд не знаходить підстав для скасування заочного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 209, 229, 231, 232 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова вiд 26.03.2015 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет iпотеки.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з моменту постановлення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий