Справа №359/3321/16-ц
Провадження №2/359/1355/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради про визнання права власності на 1/2 частку в квартирі за набувальною давністю,

встановив:

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що він є власником 1/2 частки в квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_3 є власницею іншої 1/2 частки в цьому об'єкті нерухомого майна. Вона не про-живає в квартирі понад 10 років. Протягом цього періоду часу позивач відкрито, добро-совісно та безперервно володіє всією квартирою. Тому ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на іншу 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1.

У судовому засіданні ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 підтримують позов та просять суд задовольнити його.

Представник відповідача Жарий О.К. не визнає позов та заперечує проти його задово-лення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що тривала відсутність ОСОБА_3 в квартирі не є підставою для припинення права власності на її ? частку в цьому об'єкті нерухомого майна. Крім того, як роз'яснив Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 29 лютого 2016 року у справі №6-5184ск16, за набуваль-ною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно або майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Ці обставини свідчать про те, що ст.344 ЦК України не по-ширюється на спірні правовідносини. Тому представник відповідача Жарий О.К. просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частки в квартирі АДРЕСА_1. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про право на спад-щину за заповітом (а.с.7). З копії свідоцтва про право власності на житло (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_3 була власницею іншої 1/2 частки в цьому об'єкті нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим май-ном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.2 п.9 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, по-в'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Встановлено, що ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 не надали суду жодного доказу на підтвердження того, що протягом 10 років ОСОБА_3 не проживає в квартирі АДРЕСА_1. Подані ним копії довідок КП «Бориспільводоканал», Броварської ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз», Бориспільського РЕМ ПАТ «Київобленерго» та КПТМ «Бориспільтепломережа» (а.с.4, 5) не підтверджують цю обставину.

Крім того, позивач знав, що 1/2 частка в цій квартирі належала ОСОБА_3, і у нього не було жодних підстав для набуття права власності на це майно. Ця обставина свідчить про те, що володіння ОСОБА_1 цією 1/2 часткою в квартирі не має ознаки добросовісності.

З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання за позивачем права власності на це майно за набувальною давністю відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.13 ЦК України не допускається зловживання правом в будь-яких фор-мах.

В ході розгляду цивільної справи стало відомо про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 Ця обставина підтверджується витягом щодо актового запису про смерть №7 від 19 липня 2016 року (а.с.60). На запитання головуючого про те, чому ОСОБА_1 не приймає спадщину після смерті його тітки ОСОБА_3, позивач відповів, що вжиття цього заходу вимагатиме додаткових витрат часу та грошових коштів. Визнання права власності на її майно за набувальною давністю є найпростішим способом набуття права власності на ньо-го. Аналіз цих обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом з метою ухилення від прийняття спадщини та оформлення права власності на спадкове май-но у встановленому законом порядку.

Суд вважає, що ця обставина є додатковою підставою для відмови у задоволенні позо-ву.

Крім того, як роз'яснив Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і криміналь-них справ в ухвалі від 29 лютого 2016 року у справі №6-5184ск16, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно або майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його влас-нику було відмовлено.

В ході розгляду цієї цивільної справи не були встановлені перелічені обставини. Це свідчить про те, що набувальна давність не поширюється на спірні правовідносини. Вони регулюються Книгою шостою ЦК України (Спадкове право), а не ст.344 ЦК України.

Суд вважає, що ця обставина є ще однією підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позов-них вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1393 гривень 96 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Однак у задоволенні позову відмовлено в пов-ному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради про визнання права власності на 1/2 частку в квартирі за набувальною давністю відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець