Справа № 694/372/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
(заочне)
27.04.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сакун Д.І.

при секретарі Матвієнко А,А.
представника позивача ОСОБА_1
представника позивача Полєжаки В.Ф
представника третьої особи Жмурко О. О.
представника третьої особи Кравець Л. Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи Опікунська рада виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, Служба у справах дітей Звенигородської РДА про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Звенигородського районного суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи Опікунська рада виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, Служба у справах дітей Звенигородської РДА про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у її довірителя ОСОБА_2 та відповідачки ОСОБА_3 є спільний син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За рішенням Уманського міськрайонного суду від 18.08.2010р. з її довірителя на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частини всих видів доходів щомісячно і до повноліття сина. На період прийняття вказаного рішення відповідачка проживала разом з сином до середини 2012 р., потім залишила сина своїм батькам у с. Старокозаче і зникла. Враховуючи це ОСОБА_2 у листопаді 2012р. забрав свого сина та перевіз його до місця проживання своїх батьків в с. Шевченкове де він і проживає у даний час. Після цього ним з відповідачкою було досягнуто домовленості, що син проживає з ним, і відповідачка передала свою банківську картку, на яку перераховувалися аліменти, якою він сам і користувався, проте забрати виконавчий лист з відділу ДС відмовилася. У червні 2015р. ОСОБА_2 був призваний на військову службу де перебуває і на даний час. Внаслідок перебування на військовій службі утворилася заборгованість по аліментам, проте при зверненні до ДВС з проханням припинити стягнення аліментів оскільки дитина проживає з ним йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду.
Внаслідок викладеного просить суд визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 в с. Шевченкове Звенигородського району, припинити стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частини всих видів доходів щомісячно та стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частини всих видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття сина.
Ухвалою від 27.04.2016р. позовну вимогу про стягнення ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частини всих видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття сина за заявою представника позивача залишено без розгляду.
Під час судового розгляду представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити, надали пояснення аналогічним з викладеними у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату і час судового засідання повідомлена належним чином.
Представники третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позов підтримали, просили його задовольнити.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків.
24 червня 2008р. шлюб між ОСОБА_2 та відповідачкою було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 10)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та та відповідачка на той час ОСОБА_7 (а.с. 11).

За рішенням Уманського міськрайонного суду від 18.08.2010р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частини всих видів доходів щомісячно і до повноліття сина. На виконання казаного рішення видано виконавчий лист.(а.с.12-13)
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 13.07.2015р. ОСОБА_2 12 червня 2015 року призваний на військову службу під час мобілізації. З 02 липня 2015р. виконує завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності держави в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. (а.с.)
Відповідно до довідки № 78 від 03.03.2016р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Шевченківському НВК з 08.11.2012р. і по даний час.(15)
Факт проживання неповнолітнього ОСОБА_4 в с. шевченкове звенигородського району з 08 листопада і по даний час разом з батьком, до його мобілізації до ЗСУ, а на даний час з бабою і дідом підтверджено і актом від 4 березня 2016р. Крім того згідно казаного акту мати дитини відповідачка за вказаною адресою дитину не навідує і не займається її вихованням. (а.с. 16)

За місцем реєстрації ОСОБА_2 у складі комісії 12.03.2016р. обстежувались матеріально-побутові умови проживання сім`ї. Даним обстеженням встановлено, що ОСОБА_4 з 08.11.2012р. проживає у бабусі з дідусем, навчається в Шевченківському НВК, має окрему кімнату, яка облаштована всіма необхідними речами. Батько хлопчика перебуає на військоій службі з 12.06.2015р. ОСОБА_8 за вказаною адресою не проживає, сина жодного разу не навідувала, його вихованням не займається. Умови проживання хороші, у період відсутності батька його вихованням займається бабуся та дідусь.(17)
Згідно рішення №9 від 14.03.2016р. виконавчого комітету Шевченківської сільської ради надано висновок про можливість проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку дідуся ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 .(а.с. 18).
У витязі з рішення ради опіки і піклування Шевченківської сільської ради від 14.03.2016р. також зазначено про можливість проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку дідуся ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 .(а.с. 18).
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства».
Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У свою чергу, ч. 2 ст. 161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до п. 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року зі змінами та доповненнями № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», відповідно якого вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про правадитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, а згідно ч. 1 ст. 9 вказаної Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини, на те, щоб малолітня дитина проживала з ними закріплено і в положеннях ст.ст.151, 160,163 СК України.
У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.
Із зазначених норм слідує, що при вирішенні спору щодо дитини, першочерговим є саме інтереси дитини, тобто дитина має виховуватись в атмосфері любові, моралі та матеріальної забезпеченості.

Частинами 4, 5 ст. 19 СК Українипередбачено, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновок наявний у матеріалах справи також підтверджує, що визначення місця проживання дитини в с. Шевченкове Звенигородського району за місцем реєстрації ОСОБА_2 найбільш відповідатиме інтересам дитини.
На підставі доказів наданих учасниками процесу, враховуючи отримані в судовому засіданні пояснення та з наявних матеріалів справи вбачається, що відповідачка турботу про неповнолітнього ОСОБА_4 не виявляє, його життям не цікавиться. В той час як ОСОБА_2 та його батьки піклуються про дитину та створили усі належні умови задля його гармонійного розвитку. Відтак рішення суду не встановить новий порядок проживання дитини і не розлучить її зі своєю матір`ю, оскільки остання фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. А встановлення місця проживання дитини разом з батьком найбільш відповідатиме інтересам дитини, які є першочерговим, оскільки дитина має виховуватись в атмосфері любові, моралі та матеріальної забезпеченості.

Також суд вважає, що при вирішенні спору між батьком та матірю щодо місця проживання малолітньої дитини, суд визначає з ким буде проживати малолітня дитина, а зазначення при цьому конкретної адреси місця проживання є обмеженням права того з батьків з ким буде проживати дитина на свободу пересування та вільний вибір місця проживання на території України, однак враховуючи позовні вимоги ОСОБА_2 , який просив визначити місце проживання дитини разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , виходячи із встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за можливе вказати конкретне місце проживання дитини разом з батьком на території України, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
Також суд вважає за необхідне зазначити, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з батьком за адресою не позбавить права матір бачитись з дитиною, відвідувати сина за місцем проживання та приймати участь у його вихованні. Крім того рішення суду щодо визначення місця проживання дітей з будь-ким з батьків не є сталим і в разі зміни умов проживання, доходів, способу життя та інших обставин, батьки не позбавлені можливості звернутися до органу опіку та піклування щодо прийняття нового рішення з даного приводу та за відповідним судовим захистом свого права.
Таким чином позовна вимога про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 в с. Шевченкове Звенигородського району підлягає задоволенню.
Вимога про припинення стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частини всих видів доходів щомісячно також підлягає задоволенню з огляду на наступне.
З аналізу ст.192 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини.
Як встановлено, під час судового розгляду на даний час мати дитини - відповідачка ОСОБА_3 з сином не проживає, з 2012 року дитина проживає разом із позивачем, який утримує дитину.
Таким чином, зважаючи на те, що у судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що одержувач аліментів ОСОБА_3 матеріально не утримує дитину, яка на теперішній час мешкає разом з позивачем ОСОБА_2 та знаходиться на його повному утриманні, суд вважає вимогу позивача про припинення стягнення аліментів обгрнутованою.
Відповідно до положень статей 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Позивачем доведено, підставність своїх позовних вимог, і з огляду на наведене, враховуючи характер поведінки батьків та їх ставлення до дитини, та враховуючи інтереси дитини суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення.
Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 18, 160, 161, 171, 150, 155, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Декларацію прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.), суд, -

в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи Опікунська рада виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, Служба у справах дітей Звенигородської РДА про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів задоволити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всих видів доходів щомісячно, встановлених рішенням Уманського міськрайонного суду від 18.08.2010р. по справі №2-1856-2010.
Повний текст рішення виготовлений 28.04.2016 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Д. І. Сакун