11.07.2016 227/1382/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2016 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Хоменко Д.Є.,
секретаря Коверченкової М.О.,
представника позивача Казьменко О.В.,
представника відповідача Бібля В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, позовну заяву Казьменко Антоніни Анатоліївни до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради, про зобовязання вчинити певні дії,-
Громадянка Казьменко Антоніна Анатоліївна (далі- позивач) звернулась до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради (далі відповідач) із позовною заявою про зобовязання вчинити певні дії. Позовна заява мотивована тим, що позивач за станом здоровя фактично проживала за адресою: Донецька обл., Волноваський район, смт.Оленівка, вул.Крупської, буд.98 з 2011 року по липень 2014 року, потім у звязку з бойовими діями переїхала до Одеської області, смт.Сергіївка Білгород-Дністровського району, вул.Буджакська, буд.3/2, кв.21 де їй була видана довідка тимчасово переміщеної особи. В червні 2015 року позивач з невісткою та онуками переїхала в м.Добропілля, м-н.Молодіжний, 21/63. Вона звернулась до відповідача із заявою і їй було відмовлено у встановленні факту переселенця, тому вона змушена звернутися до суду. Статус внутрішньо переміщеної особи потрібен позивачу для отримання грошової допомоги та лікування в закладах м.Добропілля. Просила суд зобовязати відповідача видати їй довідку про взяття на облік особи, яка переміщується х тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи пункту, розташованого на лінії зіткнення.
У свою чергу, відповідач, надав суду письмові заперечення, у яких посилаючись на те, що територія м.Краматорська Донецької області, де зареєстрована позивач, не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Водночас, оскільки позивач зареєстрований на території м.Краматорська, яка не є територією де виникли обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, відповідач не має законних підстав для видачі довідки і взяття на облік позивача як особи, що переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення АТО чи пункту, розташованого на лінії зіткнення.
В судовому засіданні представник позивача Казьменко А.М., що діє на підставі довіреності від 23 червня 2016 року та представник відповідача Бібля В.В., що діє на підставі довіреності від 01 червня 2016 року підтримали свої вимоги, кожен у своїй частині, і просили суд їх задовольнити.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні обставини справи.
Позивачу, довідкою від 16.10.2014 року №5111/38 було надано статус особи яка переміщується з тимчасово окупованої території на територію смт.Сергіївка, АДРЕСА_1, термін довідки сплив 20.11.2015 року.
Із копії паспорта позивача серії ВВ 891921 виданого 23 липня 1999 року вбачається, що місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2. Вказана квартира була подарована позивачем - гр.Городовій С.В. на підставі договору дарування від 05.02.2008 року і зареєстрована в електронному реєстрі прав власності від 11.03.2008 року.
Як вбачається із копії: довідки №8417 Волноваського протитуберкульозного диспансеру; виписки із медичної картки Білгород -Дністровської міськрайонної лікарні №2443 дата надходження 28.03.2015, дата виписки 08.04.2015 року; виписки із медичної картки хворого №1785 «Добропільської ЛІЛ», знаходження на стаціонарі 15.03.16 26.03.16; епікризу від 20.03.12р. Волноваської ЦРЛ, виписана 02.04.12; епікризу №3857-1052 від 05.11.13 Докучаєвської міської лікарні, позивач проходила лікування у вищезазначених медичних установах.
Листом №11/135/01-16 від 20.01.2015 року відповідач відмовив позивачу у реєстрації останнього як внутрішньо переміщеної особи по причині наявності реєстрації місця проживання у м.Краматорськ, яке не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.
Як встановлено судом, і було підтверджено представником позивача, останній звертався до відповідача із вимогою реєстрації позивача як внутрішньо переміщеної особи у порядку звернення громадян, оскільки, зі слів представника позивача, канцелярія відповідача відмовлялась приймати заяву іншої форми.
Допитані в судовому засіданні свідки гр.Нехаєва С.Є, гр.Нехаєв І.П., гр.Бочарова А.А. підтвердили проживання позивача до 2008 року в м.Карматорську, потім з 2008 по 2014 рік в Волноваському районі, смт.Оленівка, з 2014 по 2015 рік в Одеській області, а з 2015 рік в м.Добропілля.
Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання(ч.1 ст.15 ЦК України.)
Згідно ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.(ч.1 ст.3 ЦПК України).
Згідно п.2, 3 «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014р. №509(далі- Порядок) передбачено, що для отримання довідки повнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто або через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).
Як вбачається з фактичних обставин справи і підтверджується сторонами позивач не звертався до відповідача для отримання довідки внутрішньо переміщеної особи із заявою встановленої форми, хоча у листі відповідача №11/135/01-16 від 20.01.2015 року позивача було проінформовано про видачу довідки внутрішньо переміщено особи, саме на підставі відповідної заяви.
Зважаючи на те, що позивач не звернувся у встановленому Порядку із заявою певної форми до відповідача з метою отримання довідки внутрішньо переміщено особи, права позивача у даному випадку не є порушеними. Суд критично сприймає посилання представника позивача на неможливість подати до відповідача заяву встановленої форми через відмову канцелярії відповідача її прийняти, адже жодні обставини не заважали позивачу чи його представнику подати вказану заяву відповідачу за допомогою поштового звязку.
Отримання довідки внутрішньо переміщено особи в інший спосіб, ніж визначено Порядком, законодавством не передбачено.
Крім того, суд зауважує, що представник позивача, після початку розгляду справи по суті неодноразово висловлювала свої позовні вимоги, як визнання факту внутрішньо- переміщеної особи, хоча в своїй позовній заяві позивач просив суд зобовязати видати довідку.
Суд, неодноразово розяснював представнику позивача його право скористатись правовою допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права, також, вказував на суттєву різницю у вимогах, які представник заявляла в усній формі (щодо визнання факту внутрішньо - переміщеної особи) та вимогах викладених у позовній заяві. Між тим, представник позивача не вважала за необхідне скористатись допомогою фахівця і сформулювати остаточно свої позовні вимоги.
Отже, оскільки відсутнє порушене право позивача, воно не підлягає захисту судом.
На підставі викладеного ст.15 ЦК України, керуючись ст.ст.1,3, 208-209,212-215 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовної заяви Казьменко Антоніни Анатоліївни до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради, про зобовязання вчинити певні дії,- відмовити
Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 11 липня 2016 року.
Повний текст рішення суду виготовлено 15 липня 2016 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Хоменко Д.Є.