АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Лисака І.Н., Кулянди М.І.

секретар Костюк Л.С.

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Вказувала на те, що 6 лютого 2015 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики, за яким остання отримала грошові кошти в розмірі 500 євро.

На її письмову вимогу відповідачка до 3 червня 2016 року кошти не повернула.

Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з ОСОБА_1 борг в розмірі 14136 грн.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2016 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 13610 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц - 1198/16 головуючий у 1-й інстанції Туржанський В.В.

категорія: 19/27 суддя-доповідач Міцней В.Ф.

Вказує на те, що вона повернула позивачці борг, про що свідчить зошит з відміткою ОСОБА_5 про отримання коштів для погашення боргу перед позивачкою, який був викрадений 25 серпня 2015 року з орендованого нею приміщення.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як встановлено судом, 6 лютого 2015 року відповідачка отримала від позивачки позику в розмірі 500 євро.

Факт отримання відповідачкою цих грошових коштів підтверджується ксерокопією розписки від 6 лютого 2015 року (а.с.83), яка представлена позивачкою.

Стаття 1049 ЦК України встановлює обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

26 травня 2016 року відповідачка отримала письмову вимогу позивачки про повернення боргу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.8-9), проте не виконала цей обов'язок у встановлений законом строк.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_3

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона повернула позику позивачці.

За змістом ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Проте відповідачка не надала суду доказів на підтвердження факту повернення позивачці позики.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України , колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: