Справа № 683/3074/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Сенькова О.Г.

при секретарі Повзун С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Вербороденської сільської ради Старокостянтинівського району про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 пред'явив позов до Вербороденської сільської ради Старокостянтинівського району про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 4.07 умовних кадастрових гектарів, яке належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, виданого 6 вересня 2002 року Старокостянтинівською районною державною адміністрацією на підставі свого рішення від 15 липня 2002 року №131/2002 р. Він прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

22 жовтня 2015 року він звернувся до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини. Однак в цей же день державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачем не надано доказів про прийняття ним спадщини та відсутність правовстановлюючого документа на земельний пай.

Оскільки іншим шляхом оформити право власності на спадкове майно неможливо, тому позивач просить задовольнити його вимоги.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, однак подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі. Представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача позов визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що мати позивача - ОСОБА_2 була членом колгоспу ім. 40-річчя Жовтня, реорганізованого спочатку в бурякорадгосп ім..Мануїльського, а потім у відкрите сільськогосподарське акціонерне товариство (далі ВСАТ) "Зоря", і до виходу на пенсію тривалий час працювала в господарстві.

28 грудня 2001 року на підставі рішення Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області №10 ВСАТ "Зоря" видано Державний акт на право колективної власності на землю.

Під час паювання земель сільськогосподарського товариства ОСОБА_2 була включена у списки на одержання земельного паю. На підставі розпорядженя Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 15 липня 2002 року №131/2002 р. на ім'я ОСОБА_2 6 вересня 2002 року виписано сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 площею 4.07 умовних кадастрових гектарів.

Однак зазначений сертифікат ОСОБА_2 не отримала, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. На даний час сертифікат зберігається в управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 4.07 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у власності ВСАТ "Зоря".

Позивач прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

22 жовтня 2015 року позивач звернувся до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини. Проте в цей же день державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачем не надано доказів про прийняття ним спадщини правовстановлюючого документа на земельний пай.

Зазначені обставини підтверджуються даними Державного акта про право колективної власності на землю, сертифікатом на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, довідкою управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі від 12 листопада 2015 року №29-28-99.8-391/15-15 про те, що зазначений сертифікат зберігається в управління, свідоцтвами про народження та смерть, а також поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, яким не вірити у суду немає підстав, про те, що позивач після смерті матері користуються присадибної земельною ділянкою та 1/2 частиною житлового будинку, що належали померлій.

Відповідно до вимог ст.23 Земельного кодексу України в редакції 1992 року, який діяв на час розпаювання земель, право власності або право постійного користування землею посвідчується затвердженими актами, які видають і реєструють сільські, селищні, міські, районні ради. Державний акт на право колективної власності на землю видавався КСП, кооперативу, акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і в колективній власності громадян. До Державного акта додавався список цих громадян.

Зі змісту вказаного закону вбачається, що право громадян - членів недержавного сільськогосподарського підприємства як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю недержавному сільськогосподарському підприємству з обов'язковим додатком - списком членів цього підприємства.

Пунктом п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського кооперативу, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного кооперативу, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Враховуючи зазначені вимоги нормативних актів, суд вважає, що мати позивача - ОСОБА_2 набула право на земельну частку (пай), яка перебувала у власності ВСАТ "Зоря".

Згідно з ч.1-2 ст.524, ч.1 ст.529, 548, п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Оскільки після смерті матері позивача - ОСОБА_1, якій належало право на земельну частку (пай) площею 4.07 умовних кадастрових гектарів, котра перебувала у власності ВСАТ "Зоря", він прийняв спадщину, тому його позовні вимоги слід задовольнити.

Враховуючи, що відповідачем по справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

На підставі ч.1-2 ст.524, ч.1 ст.529, 548, п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.»№ ЗК України, керуючись ст.10-11, 61, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) площею 4.07 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства "Зоря" на підставі Державного акта на право колективної власності на землю, виданного Старокостянтинівською районною радою Хмельницької області 28 грудня 2001 року і право на яку належало ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницькоїобласті на протязі 10 днів з дня проголошення через Старокостянтинівський районний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя