Провадження №2/523/1694/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

при секретарі судового засідання Дзюба Г.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3.

представника відповідача ОСОБА_4

представників відповідачки ОСОБА_5,

адвоката -ОСОБА_6, представника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 21 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_8 до ОСОБА_9, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3 про не перешкоджання в користуванні власністю, відшкодування матеріальних збитків, скасування свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 звернувся з позовом до ОСОБА_9, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3 про не перешкоджання в користуванні власністю, відшкодування матеріальних збитків, скасування свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, ОСОБА_8, є власником ? частини домоволодіння №65, розташованого в м. Одесі по вул. Слобідській кут Нерубайської, 36. Так, 1/8 частину домоволодіння від отримав на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.12.2001р., а 1/8 частину придбав за договором купівлі - продажу від 10.08.2004р...

В цілому домоволодіння складається з двох кам'яних житлових будинків, зазначених під літ. „А та „Б, житлової площі 85,8 кв.м., з надвірними господарчими спорудженнями, зазначеними літ. „B, „Л, вбиральні, літ. „Г - літня кухня, літ. „Д -сарай з льохом, літ. „З гараж, літ. „И, „Д - сараї, №1-6,8,9 огородження, мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 462 кв.м.

Співвласниками домоволодіння є ОСОБА_12, а також відповідачка по справі ОСОБА_9.

Позивач стверджує, що відповідачка без відома та згоди інших співвласників, самовільно, без виділу своєї частки в натурі, над частиною домоволодіння надбудувала ще два поверхи на чотири окремі квартири.

В результаті цих вищевказаних дій, частина будівлі, якою користується позивач отримала значні пошкодження. Так, надбудова двох поверхів призвела до появи щілин та осадку стін всього будинку. Крім того, надбудова повністю закриває денне освітлення двора та іншої частини будівлі.

Згідно із висновками будівельно-технічного експертного дослідження, пошкодження виникли в результаті порушення норми СНІП при проведені надбудови, яку провела ОСОБА_13. Так експертом встановлено, що в результаті спорудження стіни нової надбудови порушена цілісність даху, виникла щілина між дахом частини будинку під літ А та новою стіною. З фасадної сторони вибиті каміння, на яких спирається стропила даху. В результаті проведеної реконструкції виникли пошкодження та дефекти в приміщеннях частини житлового будинку літ „А (квартира №2), яка находиться у власності позивача. Ці пошкодження та дефекти полягають у вигляді прокольних та поперечних тріщин, які виникли в результаті збільшення загрузки на перегородки стін від спорудження надбудови.

Після обстеження експерт і зробив висновок про те, що в результаті порушення з боку ОСОБА_13 при спорудженні надбудови технічних норм, стан житла позивача характеризується як незадовільний. Подальша експлуатація квартири обмежена, а саме можлива тільки за умови проведення ремонтно-відновлювальних робіт, які зазначені в експертному заключні.

Позивач також посилається на те, що за захистом своїх прав він звертався до багатьох інстанцій, в тому числі до МБТІ та РОН, Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області, прокуратури, меру міста.

В ході перевірки прокуратурою були виявлені чисельні порушення чинного законодавства. По цьому факту відкрито кримінальне провадження.

Так, Прокуратурою Суворовського району м. Одеси було проведено перевірку наших звернень та встановлено факт реєстрації 28.05.2012р. інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області декларації про готовність до експлуатації житлового будинку, розташованого по вул. Слобідській, 65 кут вул. Нерубайської, 36 у м. Одесі, яка містить дані, що не відповідають дійсності.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено порядок проектування та будівництва об'єктів, а саме:

1)отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2)розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3)затвердження проектної документації;

4)виконання підготовчих та будівельних робіт;

5)прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів;

6)реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно із відповідями Управління архітектури та містобудування, прокуратури Суворовського району м. Одеси, відповідачка вихідні дані на будівництво вказаного будинку не отримувала, проектна документація не погоджувалась.

Більш того, вказаний в п.10 декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ОД 6 від 28.05.2012р. дозвіл на початок виконання будівельних робіт інспекцією ДАБК Одеської міської ради не видавався. Тобто відповідачка здійснювала будівництво будинку в порушення ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1301/14 від 22.07.2014р. позовні вимоги ОСОБА_14 до Інспекції ДАБК в Одеській області про скасування реєстрації декларації №ОД 6 про готовність об'єкта будівництва до експлуатації від 28.05.2012р. були задоволені.

Крім того, адміністративним судом при розгляді зазначеної справи було встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2012р. по справі №1527/10718/12 зобов'язано ОСОБА_13 привести до попереднього стану самовільно реконструйований будинок.

Незважаючи на існуюче рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ОСОБА_15 зареєструвала декларацію про готовність об'єкту до експлуатації 28.05.2012р. ( реєстрація скасована рішенням адміністративного суду від 22.07.2014р.) та отримала свідоцтво про право власності CAE № 797423 від 17.12.2012р.

На підставі викладеного, позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на 52/100 частини домоволодіння серія САЕ №797423 від 17.12.2012р. видане ОСОБА_9 виконавчим комітетом Одеської міської ОСОБА_16 на 52/100 частини обєкта нерухомого майна, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська б. 65/вул. Нерубайська, 36.

Крім того, незважаючи на незаконність будівництва та існуюче рішення про приведення в первинний стан, відповідачка по справі ОСОБА_15 не лише добудувала, а і, отримавши незаконне свідоцтво про право власності подарувала зазначений об'єкт наступним особам:

ОСОБА_2 згідно договору дарування №163 від )7.02.2013р. 8/100 часток (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень N2276126 від 07.02.2013р);

ОСОБА_10 згідно договору дарування №204 від 12.02.2013р. 16/100 часток (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №337109 від 12.02.2013р.);

ОСОБА_3 згідно договору дарування №166 від 07.02.2013 р. 6/100 часток (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №277130 від 07.02.2013р). Зазначена особа в подальшому подарувала свою частку ОСОБА_17 згідно договору дарування №870 від 14.05.2013р. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2230705 від 14.04.2013р.)

Однак згоди на перерахунок часток у праві спільної часткової власності позивач не надавав, а тому виділення часток іншим співвласником є незаконним.

Крім того, після невиконання приписів Інспекції ДАБК в Одеські області, реєстрацію декларації про початок будівельних робіт було скасовано наказом №33 CK від 22.04.2014р..

Позивач вважає, що діями відповідачки перешкоджають йому в користуванні власністю, оскільки він не має можливості проживати в будинку із-за його руйнації, надбудова заважає денному освітленню помешкання, а розпочате будівництво позбавляє можливості користуватись спільним двором.

В звязку з чим, позивач вважає, що діями відповідачки йому було заподіяну моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 100000 гривень.

На підставі викладеного, позивач просить:

1)Визнати недійсним свідоцтво про право власності серія САЕ №797423 від 17.12.2012р. видане ОСОБА_9

2)Зобов'язати ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11 не перешкоджати мені в користуванні власністю у вигляді 1/4 частини домоволодіння №65, розташованого в м. Одесі по вул. Слобідській кут Нерубайської, 36.

3)Зобов'язати ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11 привести домоволодіння №65 по вул. Слобідська м. Одеси в первинний стан.

4)Визнати недійсним договір дарування №163 від 07.02.2013р. 8/100 часток (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №276126 від 07.02.2013р.) укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_2;

5)Визнати недійсним договір дарування №204 від 12.02.2013р. 16/100 часток (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №337109 від 12.02.2013р.) укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10;

6)Визнати недійсним договір дарування №166 від 07.02.2013 р. 6/100 часток (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №277130 від 07.02.2103 р. укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_3.

7)Визнати недійсним договір дарування №870 від 14.05.2013р. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2230705 від 14.04.2013р.) укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_11

8)Стягнути з ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, а також підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2, а також її представник адвокат - ОСОБА_6, представник ОСОБА_7, який одночасно представляв інтереси ОСОБА_11, представник ОСОБА_11 ОСОБА_4, відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали у повному обсязі. Так вони пояснили, що придбали свою нерухомості через агентства нерухомості. На час посвідчення договорів дарування, не існувало жодної заборони на відчуження майна, а тому вони вважають, що є добросовісними набувачами. Крім того, ОСОБА_9 їх не повідомляла про існування будь-якого спору щодо будівлі. Вони також пояснили, що їх приміщення не порушують права позивача.

Представники Суворовської районної адміністрації Одеської міської ОСОБА_16, Виконавчого комітету Одеської міської ОСОБА_16 в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_10 про розгляд справи неодноразово повідомлялись за місцем реєстрації, однак судові повідомлення не отримують, незважаючи на інформаційні повідомлення органів пошти. В звязку з чим, суд вважає, що відповідачі про розгляд справи вважаються повідомленими, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що ОСОБА_8 є власником ? частини домоволодіння №65, розташованого в м. Одесі по вул. Слобідській кут Нерубайської, 36. Так, 1/8 частину домоволодіння від отримав на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.12.2001р., а 1/8 частину придбав за договором купівлі - продажу від 10.08.2004р... (Т.1, а.с. 7-8)

В цілому домоволодіння складається з двох кам'яних житлових будинків, зазначених під літ. „А та „Б, житлової площі 85,8 кв.м., з надвірними господарчими спорудженнями, зазначеними літ. „B, „Л, вбиральні, літ. „Г - літня кухня, літ. „Д -сарай з льохом, літ. „З гараж, літ. „И, „Д -сараї, №1-6,8,9 огородження, мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 462 кв.м. Співвласниками домоволодіння є ОСОБА_12, а також відповідачка по справі ОСОБА_9.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_13 без відома та згоди інших співвласників, самовільно, без виділу своєї частки в натурі, над частиною домоволодіння надбудувала ще два поверхи на чотири окремі квартири.

Вищевказаний факт підтверджується листом прокуратури Суворовського районного м. Одеси від 17.04.2013р., з якого вбачається, що ОСОБА_9, як забудовник в п. 10 декларації про готовність обєкта до експлуатації № ОД6 від 28.05.2012р. (обєкт будівництва реконструкція ? частини житлового будинку по вул. Слобідський 65, кут. вул. Нерубайської, 36 в м. Одесі) дозвіл на початок виконання будівельних робіт №159/2 від 16.04.2006р. інспекцією ДАБК Одеської міської ОСОБА_16 не видавався, а дозвіл № 159 виданий 06.04.2006р. ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 на реконструкцію квартири № 1 за адресою: м. Одеса, вул. Ген. Цвєтаєва, 6. Крім того, було встановлено, що земельна ділянка під будівництво не відводилась, вихідні дані не отримувались, проектна документація управління архітектури та містобудування не погоджувалась. (Т1, а.с. 11)

Крім того, факт самочинного будівництва підтверджується листом прокуратури Одеської області від 17.07.2013р., листами ІДАБК в Одеській області від 10.10.2012р., 25.04.2013р., 16.05.2013р., листом Суворовської районної адміністрації від 16.08.2012р., листом Управління архітектури та містобудування ОМР від 13.07.2012р., від 24.09.2012р. (Т1., а.с. 11-19).

В матеріалах справи є також копії багаточисленних звернень з приводу будівництва ОСОБА_9 (Т1, а.с. 20-26)

Ухвалою суду від 13 листопада 2013р. було заборонено ОСОБА_9 вести будь-які роботи на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська, 65. (Т1, а.с. 60)

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2012р. по справі №1527/10718/12 зобов'язано ОСОБА_13 привести до попереднього стану самовільно реконструйований будинок.

Незважаючи на існуюче рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ОСОБА_15 зареєструвала декларацію про готовність об'єкту до експлуатації 28.05.2012р. № ОД 6.

На підставі вищевказаної декларації, Виконавчим комітетом Одеської міської ОСОБА_16 було видане ОСОБА_9 свідоцтво про право власності на 52/100 частини домоволодіння, яке розташований за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська б. 65/вул. Нерубайська, 36 серія САЕ №797423 від 17.12.2012р. (Т2, а.с. 157)

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1301/14 від 22.07.2014р. позовні вимоги ОСОБА_14 до Інспекції ДАБК в Одеській області про скасування реєстрації декларації №ОД 6 про готовність об'єкта будівництва до експлуатації від 28.05.2012р. були задоволені. (Т2., а.с. 234-238)

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки між сторонами існує спір щодо порядку користування житловим будинком, а також, враховуючи що позивач не надавав згоду на зміну часток у праві спільної часткової власності, то необхідно визнати недійсним свідоцтво про право власності на 52/100 частини домоволодіння серія САЕ №797423 від 17.12.2012р. видане ОСОБА_9 виконавчим комітетом Одеської міської ОСОБА_16 на 52/100 частин обєкта нерухомого майна, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська б. 65/вул. Нерубайська, 36.

Судом також встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на 52/100 частини домоволодіння серія САЕ №797423 від 17.12.2012р. видане ОСОБА_9 виконавчим комітетом Одеської міської ОСОБА_16 на 52/100 частин обєкта нерухомого майна, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська б. 65/вул. Нерубайська, 36, ОСОБА_9 здійснила часткове відчуження частин домоволодіння ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_3.

Так, 07 лютого 2013р. ОСОБА_9, згідно договору дарування №166 від 07.02.2013 р. подарувала ОСОБА_3 - 6/100 часток, домоволодіння яке розташований за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська б. 65/вул. Нерубайська, 36. Вищевказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_21, у реєстрі за № 166. (Т.2, а.с. 58)

В свою чергу, ОСОБА_3, згідно договору дарування № 870 від 14.05.2013р., свою частку подарувала свою частку ОСОБА_17. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_16 у реєстрі за № 870. (Т.2, а.с. 57)

Крім того, згідно договору дарування від 12.02.2013р. ОСОБА_22 подарувала ОСОБА_10, згідно договору дарування №204 від 12.02.2013р. 16/100 часток домоволодіння яке розташований за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська б. 65/вул. Нерубайська, 36. Вищевказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_21, у реєстрі за № 204. (Т.2, а.с. 58)

Згідно договору дарування від 07.02.2013р. ОСОБА_22 подарувала ОСОБА_2 8/100 часток домоволодіння яке розташований за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська б. 65/вул. Нерубайська, 36. Вищевказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_21, у реєстрі за № 204. (Т.2, а.с. 163)

Позивач просить визнати недійсними вищевказані договору на підставі ч. 2 ст. 203 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що під час нотаріального посвідчення вищевказаних договорів були відсутні будь-які заборони, арешти на здійснення відчуження нерухомого майна відповідачкою ОСОБА_9, а також були чинними правовстановлюючі документи на належні їй майно.

Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для визнання вищевказаних договорів недійсними на підставі ст. 203, 215 ЦК України.

В той же час, суд вважає, в даному випадку позивач повинен був використовувати інших спосіб захист своїх прав, який він лише частково використав.

Так, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, дійсно позивач має право вигати від інших співвласників усунення перешкод своїх прав, у тому числі, щодо знесення або приведення у попередній стан приміщень, які було незаконно споруджені.

Позивач мотивує свої вимоги посилався на ч. 3 ст. 357 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_9 не отримувала згоду позивача, як співвласника на реконструкцією, а тому, вона не має право на збільшення своєї частки.

В той же час, ч. 4 ст. 357 ЦК України встановлено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

В якості доказу порушення своїх прав, позивач посилався на висновки будівельно-технічного експертного дослідження №175/1/2013, яке було складено 11.11.2013р. ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім.. ОСОБА_23. Так експертом встановлено, що в результаті спорудження стіни нової надбудови порушена цілісність даху, виникла щілина між дахом частини будинку під літ А та новою стіною. З фасадної сторони вибиті каміння, на яких спирається стропила даху. В результаті проведеної реконструкції виникли пошкодження та дефекти в приміщеннях частини житлового будинку літ „А (квартира №2), яка находиться у власності позивача. Ці пошкодження та дефекти полягають у вигляді прокольних та поперечних тріщин, які виникли в результаті збільшення загрузки на перегородки стін від спорудження надбудови. Після обстеження експерт і зробив висновок про те, що в результаті порушення з боку ОСОБА_13 при спорудженні надбудови технічних норм стан житла позивача характеризується як незадовільний. Подальша експлуатація квартири обмежена, а саме можлива тільки за умови проведення ремонтно-відновлювальних робіт, які зазначені в експертному висновку. (Т2., а.с. 239-264)

Суд вважає, що вищевказаний звіт, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» може бути розцінений судом лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці.

В процесі розгляду справи суд неодноразово пропонував сторонам подати клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи з метою встановлення негативного вплину частини приміщень, які були збудовані ОСОБА_9 на приміщення, якими користується позивач.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків.

Суд вважає, що докази, які надав позивач не дають суду можливості достатньо вважати, що відновлення прав позивача необхідно здійснити шляхом приведення приміщення відповідачів у попередній стан, тобто фактичному знесенню даних будов.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11 щодо приведення домоволодіння №65 по вул. Слобідська м. Одесі в первинний стан необхідно залишити без задоволення.

Суд також вважає, що відсутні підстави, які передбачені ст.ст. 23, 1167 ЦК України для стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 100000 гривень, у звязку з чим, вони не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 203,204, 215,356,357,358,391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_9, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3 про не перешкоджання в користуванні власністю, відшкодування матеріальних збитків, скасування свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

2. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на 52/100 частини домоволодіння серія САЕ №797423 від 17.12.2012р. видане ОСОБА_9 виконавчим комітетом Одеської міської ОСОБА_16 на 52/100 частини обєкта нерухомого майна, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська б. 65/вул. Нерубайська, 36.

3. Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, про зобовязання не перешкоджати в користуванні власністю у вигляді 1/4 частини домоволодіння №65, розташованого в м. Одесі по вул. Слобідській кут Нерубайської, 36 залишити без задоволення.

4. Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11 щодо приведення домоволодіння №65 по вул. Слобідська м. Одесі в первинний стан - залишити без задоволення.

5. Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3 щодо

визнання недійсним договору дарування №163 від 07.02.2013р. - 8/100 часток (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №276126 від 07.02.2013р) укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_2;

визнання недійсним договору дарування №204 від 12.02.2013р. - 16/100 часток (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №337109 від 12.02.2013р) укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10;

визнання недійсним договору дарування №166 від 07.02.2013 р. - 6/100 часток (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №277130 від 07.02.2103 р. укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_3.

визнання недійсним договору дарування №870 від 14.05.2013р. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2230705 від 14.04.2013р.) укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_11.

- залишити без задоволення.

6. Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 гривень залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя