Справа № 184/899/16-ц
Номер провадження 2/184/337/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді: Гаєвого О.В. за участю секретаря: Поліщук О.А., сторін провадження: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров в режимі відео-конференції цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28.12.2007 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_4, був укладений кредитний договір № 84/гр, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 100 000 гривень на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2007 року, згідно якого ОСОБА_4 придбає у власність нерухоме майно квартиру №22, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров (Орджонікідзе ), вул. Центральна (Калініна) будинок 87, яке стане власністю ОСОБА_4 в майбутньому, терміном по 27.12.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік.

Відповідно до п.2.4 кредитного договору ОСОБА_4 зобовязана щомісячно повертати частинами кредитній кошти, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливі штрафи та пеню.

В порушення умов договору ОСОБА_5 з січня 2008 року свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, не повертає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому за кредитним договором № 84, станом на 18.03.2016 року, утворилась заборгованість у розмірі 262946,80 грн.

В забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору №84/гр. між банком та громадянкою України ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір, відповідно до якого, відповідачем, який є іпотекодавцем, було передано позивачу, який є іпотеко держателем, в іпотеку наступне нерухоме майно :квартиру №22 в житловому будинку №87, загальною площею 77,4 кв.м, житловою площею 50 кв.м., що знаходиться м. Покров вул. Центральна (Калініна) (надалі предмет іпотеки).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просила суд застосувати строки позовної давності та у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 28.12.2007 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_4, був укладений кредитний договір № 84, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 100000 гривень на проведення розрахунків по договору купівлі продажу квартири від 28 грудня 2007 року, згідно якого ОСОБА_4 придбає у власність нерухоме майно квартиру №22, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров (Орджонікідзе ), вул. Центральна (Калініна) будинок 87, яке стане власністю ОСОБА_4 в майбутньому, терміном по 27.12.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік.

В порушення умов договору ОСОБА_4 з січня 2008 року свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, не повертає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому за кредитним договором № 84, станом на 18.03.2016 року, утворилась заборгованість у розмірі 262946,80 грн.

Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань понад 1 (один) календарний місяць від дати вимоги Банку, Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, майно поручителя в порядку, передбаченому законодавством та Договором іпотеки.

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між сторонами 28.12.2007 року був укладений іпотечний договір (а.с. 15-19).

Відповідно до п.4.1.6 умов іпотечного договору у разі порушення позичальником зобовязань за Кредитним договором чи іпотекодавцем за цим Договором, а також обовязків іпотекодавця/позичальника іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а у разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

За змістом ч. 1ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.37 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до вимог частин 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім цього, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 листопада 2013 року розглянув справу № 6-126 цс-13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за споживчим кредитом після спливу позовної давності. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному звязку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 (ОСОБА_4) зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконала, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості та особистими її поясненнями наданими у судовому засіданні, фактично з січня 2008 року і в подальшому жодного разу не сплачувала чергові платежі в рахунок погашення кредиту.

Верховний Суд України неодноразово у своїх висновках зазначав про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. (Справа №6-31цс15 від 03 червня 2015 року).

Такими чином, оскілки позов предявлено тільки 18 травня 2016 року, тобто з порушенням строків позовної давності звернення до суду, без надання позивачем доказів поважності причин пропуску цих строків, суд вважає за необхідне з цих підстав у задоволенні позову відмовити.

Керуючись, ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_7