АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Черкес Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, ГУМВС України в Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Прокуратури Дніпропетровської області, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди, завданої органом досудового розслідування, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому посилався на те, що 25 грудня 2014 року на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року старшим слідчим СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Нестеренко Д.О. був проведений обшук складського приміщення по АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську. Вказане вище приміщення використовуються ним в господарській діяльності - для зберігання алкогольних напоїв, слабоалкогольних та безалкогольних напоїв. Під час проведення обшуку крім іншого були вилучені алкогольні напої.

20 квітня 2015 року частина вилученого майна була повернута. Інша продукція, пред'явлена для повернення була пошкоджена та непридатна для використання. Загальна кількість неповернутої продукції складає 40 пляшок вартістю 2676,93 грн., які позивач, уточнивши позовні вимоги, просив відшкодувати йому за рахунок Державного бюджету України (т.1 а.с. 1-5, 124-125).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено (т.1 а.с. 196-203).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі (т.1 а.с. 212-217).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив із того, що під час судового розгляду не було встановлено неправомірності дій відповідачів, а пошкодження продукції відбулось внаслідок проведення експертизи, що відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за №0004006, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.172 КК України. Також, 16 грудня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за №0004089 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 204 КК України. (т.1 а.с. 108).

Під час досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року було проведено обшук нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, що належать ВАТ «Дніпропетровський Холодокомбінат» (а.с. 6).

При обшуку, який проведено 25 грудня 2014 року, було вилучено майно, включаючи алкогольні напої, зокрема, горілка ТМ Nemiroff: «Медова з перцем», 0,5 л. - 18 пляшок; «Клюква на коньяку», 0,5 л. - 3 пляшки; «Гостра клубніка», 0,5 л. - 3 пляшки; «Делікат», 0,5л - 3 пляшки; «Особлива», 0,5 л. - 3 пляшки; «Брусничний лист», 0,37л. - 3 пляшки; «Пшениця українська», 0,37 л. - 3 пляшки; «Лемон», 0,37 л. - 3 пляшки; «Озима», 0,5 л. - 3 пляшки; «Premium», 0,5 л. - 3 пляшки; у приміщенні (коридори) між складами виявлено та вилучено: «Медова з перцем», 0,5 л. - 10 пляшок; з складського приміщення №2 вилучено: горілка «Журавли», 0,5 л. - 3 пляшки, вказане підтверджується протоколом обшуку та не заперечувалось сторонами (т.1 а.с. 10-12).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2015 року та ухвалою цього суду від 22 квітня 2015 року позивачу було відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, зокрема продукції ТМ Nemiroff, що вилучена в ході обшуку 25 грудня 2014 року по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 95-98).

20 квітня 2015 року представнику позивача було повернуто частину вилученого майна вилученого при обшуку 25.12.2015 по АДРЕСА_1 однак інша частина, пред'явлена для повернення, представником позивача прийнята не була, як зазначено в розписці у зв'язку з пошкодженням та закінченням строку придатності (т.1 а.с. 15-16).

Як вбачається з інформаційної довідки, 04 травня 2015 року кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, було закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (т.1 а.с. 108).

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 частини першої статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (частина перша статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, у разі закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину слідчий зобов'язаний роз'яснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду.

Після прийняття досудовим слідством рішення про закриття провадження у кримінальній справі 04 травня 2015 року по п.2 ч.1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення), із заявою про повернення майна або відшкодування його вартості, позивач до слідчого органу не звертався. Постанова про повернення вилученого майна чи відшкодування його вартості за заявами заінтересованих осіб органами досудового слідства не приймалась. В матеріалах справи такі дані відсутні і до апеляційної скарги додані не були.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Таким чином, оскільки визначення розміру завданої шкоди під час проведення слідчих дій належить до компетенції інших органів, а не суду, то в суду першої інстанції не було підстав для відкриття провадження у справі, а, помилково відкривши провадження, суд повинен був таке провадження у справі закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (даний правовий висновок викладений в Ухвалі Верховного Суду України від 21 квітня 2010 року по справі № 6-11634св09 та в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року по справі № 6-2089цс15).

Крім того, в даній категорії спорів при заявлені вимог про відшкодування шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України, Державна казначейська служба України повинна залучатись в якості співвідповідача, як просив позивач (а.с. 35), а не третьої особи, як зазначено в ухвалі суду першої інстанції (а.с. 117). Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, без відповідних повноважень, не є належним відповідачем. За таких обставин звернення позивача до суду із позовними вимогами про відшкодування шкоди є передчасним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 205, 303, 307, 309, 310, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2016 року скасувати та провадження у справі - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: