АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3257/16 Головуючий 1 інстанції -
Категорія : захист прав споживачів Доповідач -Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Костенко Т.М.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 18 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи : Відділення № 3 ПАТ «Дельта Банк» в м.Харкові, Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів про захист прав споживачів щодо приведення договірних кредитних зобов'язань відповідно до вимог законодавства,-

ВСТАНОВИЛА :

16.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов'язати відповідача привести договірні зобов'язання по кредитному договору № 208/ФКВ-07 від 03 квітня 2007 року, укладеному між нею і ТОВ «Укрпромбанк» відповідно з вимогами законодавства; укласти додаткову угоду до основного зобов'язання - договору кредиту з ТОВ «Укрпромбанк» № 208/ФКВ-07 від 03 квітня 2007 року про перехід до ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним зобов'язанням за цим договором або укласти з нею новий договір кредиту на залишок суми невиплаченого кредиту, попередньо провівши розрахунок платежів по кредиту; укласти з нею додаткову угоду до основного договору іпотеки з ТОВ «Укрпромбанк» № 208/Zфквіn-07 від 03.04.2007 року про перехід до ПАТ «Дельта Банк» прав іпотекодержателя на квартиру № 48 по Салтівському шосе, буд. 242-А в м. Харкові за основним кредитним зобов'язанням, або укласти новий договір іпотеки та зареєструвати його у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як передбачено законом; укласти з нею та ОСОБА_4 додаткову угоду до основного договору поруки з ТОВ «Укрпромбанк» № 208/Zфпор-07 від 03.04.2007 року про перехід до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до поручителя за кредитним зобов'язанням або укласти новий договір поруки; реструктуризувати залишок кредитної заборгованості станом на день звернення, шляхом зміни існуючого кредитного зобов'язання в іноземній валюті за договором про надання споживчого кредиту на зобов'язання, забезпечене іпотекою, у розмірі залишку кредиту на момент реструктуризації, вираженого в гривнях за курсом НБУ, що діяв на момент отримання кредиту, відповідно до п.4 абз.2 ч.12 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; визначити момент вступу в дію вказаних змін до кредитного договору з моменту їх підписання; зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» після проведення реструктуризації кредитного боргу у національну валюту звільнити її від будь-яких штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, що виникли до дати такої реструктуризації відповідно до абз.3 ч.12 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Вказані вимоги обґрунтовувала тим, що 03 квітня 2007 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк»), був укладений кредитний договір № 208/ФКВ-07 на споживчі цілі, згідно з яким ТОВ «Укрпромбанк» надало їй споживчий валютний кредит на ремонт житла, забезпечений іпотечним обтяженням належного їй нерухомого майна (договір іпотеки № 208/ Zфквіn-07 від 03.04.2007 року) та договором поруки з ОСОБА_4 (договір поруки № 208/Zфпор-07 від 03.04.2007 року), у розмірі 40800 доларів США, з кінцевим терміном погашення до 01 квітня 2022 року зі сплатою 14% річних за користування кредитом.

Позивач зазначає, що з моменту укладення зазначеного кредитного договору вона використала кредитні кошти за цільовим призначенням, свої зобов'язання перед банком виконувала своєчасно і належним чином, заборгованості не мала. У 2010 році за рішенням НБУ ТОВ «Укрпромбанк» було ліквідовано, а переможцем конкурсу на придбання кредитного портфеля банку-банкрута став ПАТ «Дельта Банк», яке отримало право вимоги за кредитними зобов'язаннями перед ТОВ «Укрпромбанк», оформлене відповідною угодою, підписаною між банками та НБУ. Від банку вона отримала поштове повідомлення № 03/1-2305 від 02.08.2010 року про те, що «Дельта Банк» став правонаступником ТОВ «Укрпромбанк». Згідно з зазначеним повідомленням, вона продовжувала виконувати свої кредитні зобов'язання, сплачуючи грошові кошти на рахунок, вказаний у листі. Крім того, зверталася до працівників «Дельта Банку» з проханням укласти з нею відповідний договір з метою узаконити виниклі між ними правовідносини, що склалися з приводу кредитних зобов'язань, але на всі її звернення вона отримала відмову.

Позивач зазначає, що у зв'язку з виниклою економічною ситуацією в країні, їй стало важко виконувати кредитні зобов'язання належним чином та своєчасно і в повному обсязі сплачувати кредит, оскільки платежі за кредитом у гривневому еквіваленті збільшилися у кілька разів, при цьому дохід вона отримує у гривні. Позивач вважає, що з нею повинен бути укладений письмовий договір, графік кредитних платежів, погоджений з банком - правонаступником банкрута та проведення узгодження і підписання з нею відкриття нового позичкового рахунку для зарахування кредитних коштів у ПАТ «Дельта Банк», але такі документи від відповідача вона до цього часу не отримала.

Позивач також зазначає, що оскільки Банк порушує її права, щодо укладення зазначених договорів, вона припинила сплату кредитних платежів.

Позивач також зазначає, що після приведення правовідносин у відповідність із законом, вона має право на проведення реструктуризації кредитного боргу відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки надавши їй кредит в доларах США навіть без зазначення у договорі вартості кредиту у гривневому еквіваленті на час його надання є незаконною дією з боку банківської установи та є порушенням її прав та законних інтересів. В зв'язку з суттєвою зміною курсу на валютному ринку в сторону збільшення та відсутністю у позивачки додаткового доходу у неї виникли серйозні фінансові складнощі по виконанню взятих на себе зобов'язань, але державі та фінансовим установам мало клопоту до фінансових ускладнень громадян. Дії відповідача у виді ненадання розрахунків повної вартості кредиту, відсутність у договорі відомостей про граничні мінімуми та максимуми варіацій коливання курсу іноземних валют до гривні на день фактичного погашення кредиту, привели до виникнення у позивачки суттєвої матеріальної шкоди. Взагалі, надання споживчого кредиту в іноземній валюті прямо заборонено ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». За даними НБУ на день укладення кредитного договору (03 квітня 2007 року) курс долара США по відношенню до гривні складав 100 доларів США - 505,0000 грн., відповідно розмір щомісячного платежу складав - 3548,4835 грн. (з розрахунку платіж у доларах 702,67 х 5,05). У даний час (станом на серпень 2015 року) курс долара США по відношенню до гривні складає 100 доларів США - 2118,5441 грн., таким чином, вартість 1 у.о. та розмір щомісячного платежу (платіж у доларах 440,87 х 21,19 поточний курс долара - 9342,0353 грн.) майже втричі перевищує розмір первісного платежу та в кілька разів перевищує місячний дохід позивачки. Кредитний договір, укладений з ТОВ «Укрпромбанк», з початку був направлений на ущемлення прав споживача, а саме не зазначений можливий курс долара США на період погашення боргу. Вказані вище обставини позивач як споживач фінансових послуг вважає суттєвим порушенням її законних прав та інтересів, а оскільки на даний час повернення кредитного боргу в порядку і розмірі, встановленого кредитним договором для неї є неможливий з незалежних від неї причини, що є форс-мажорною обставиною і може звільнити її від відповідальності перед банком згідно з цивільним законодавством. Позивач не заперечуючи наявність заборгованості по відсоткам перед банком за кілька місяців, вважає, що повернення нею кредитного боргу повинно здійснюватися надалі в українській гривні по курсу НБУ на дату укладення договору, що складав за 100 доларів США - 505 грн. або відповідно до Меморандуму про врегулювання питання реструктуризації споживчих кредитів у іноземній валюті, який набрав чинності 07 травня 2015 року разом із Законом України «Про внесення змін у Податковий кодекс України відносно кредитних зобов'язань» та до цього часу не виконується банком.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 18 березня 2016 року позивачу відмовлено в задоволенні вказаних позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи , порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач зазначає, що її вказані вимоги ґрунтуються на вимогах ст. 513, ч.2 ст. 517, ст. 627, ч.1 ст. 628, ч.1 ст. 638, ст. 652 ЦК України ,ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» .

Позивач також зазначає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував зростання курсу долара США, що на її думку є суттєвою зміною обставин, внаслідок яких вона не могла передбачити зростання щомісячних платежів, не врахував, що умови вказаного кредитного договору є несправедливими, в кредитному договорі відсутні дані про розмір кредиту, повна сума кредиту ,що підлягає сплаті та графік погашення цієї суми в національній валюті.

Позивач також зазначає, що вона, вважаючи умови кредитного договору незаконними та після ліквідації Банку ,з яким укладався вказаний кредитний договір, нею на адреси банків надсилались численні звернення, заяви, претензії з пропозицією врегулювання виниклих протиріч, шляхом укладання додаткових угод про внесення змін до кредитного та іпотечного договорів , а також проведення реструктуризації суми її боргу у національній валюті, однак відповідач ніяк не відреагував на її пропозиції, що і слугувало для звернення її до суду , а суд першої інстанції не прийнявши до уваги обгрунтування на які вона посилалась несправедливо та незаконно відмовив їй в задоволенні вказаних позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачу в задоволенні вказаних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення.

При цьому, судом першої інстанції встановлено підтверджено наявними у справі доказами та сторонами не заперечується , що 03 квітня 2007 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Український промисловий банк» був укладений Кредитний договір № 208/ФКВ-07, копія якого знаходиться в матеріалах справи, на капітальний ремонт квартири у розмірі 40800 доларів США зі сплатою 14% річних, дата повернення кредиту - 1 квітня 2022 року (т.1 а.с. 12-19).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 03.04.2007 року був укладений нотаріально посвідчений Іпотечний договір № 208/Zфквіn-07 (т.1 а.с.20-23).

В забезпечення виконання зазначеного кредитного договору також 03 квітня 2007 року був укладений Договір поруки № 208/Zфпор-07 між ТОВ «Український промисловий банк» та поручителем ОСОБА_4, боржником ОСОБА_3 (т.1 а.с.24).

Відповідно до п.5.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затверджених постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001 р. № 275, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93. Відповідно до п. 2.3. зазначеного Положення за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями по залученню та розміщенню іноземної валюти на валютному ринку України.

Національним банком України було видано ТОВ «Укрпромбанк» банківську ліцензію № 67 від 13.12.2001 року на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та п.п.5-1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», серед яких передбачено право здійснювати операції з валютними цінностями. Невід'ємною частиною ліцензії є дозвіл № 67-5 від 27.06.2006 року з додатком, в якому наведено перелік операцій, які має право здійснювати Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» з валютними цінностями (т.2 а.с. 27, 28-30).

Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є., зареєстрованим в реєстрі за № 2258, копія якого знаходиться в матеріалах справи, відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п.4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ПАТ «Дельта Банк» мав банківську ліцензію № 225 від 08.10.2009 року на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та п.п.5-11 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», серед яких передбачено право здійснювати операції з валютними цінностями. Невід'ємною частиною ліцензії є дозвіл № 225-4 від 08.10.2009 року з додатком, в якому наведено перелік операцій, які має право здійснювати відповідач з валютними цінностями (т.2 а.с. 24, 25-26).

Дійсність зазначених вище договорів позивачем в межах вказаної справи не оспорюється та на теперішній час вони є чинними.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

В ч.1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо зміни кредитора у зобов'язаннів вчиняється в такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 24 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди Іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведене інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, за змістом вказаних норм матеріального права обов'язок на укладання правочину щодо зміни кредитора у зобов'язані покладено саме на кредитора та нового кредитора та вказані норми матеріального права не передбачають укладання нових договорів між новим кредитором та боржником у зобов'язанні як це визначає позивач.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про відсутність підстав для укладання між позивачем як боржником та відповідачем як новим кредитором нових кредитного договору, додаткової угоди до нього та договорів поруки та іпотеки.

Судом першої інстанції також встановлено , підтверджено наявними у справі доказами та сторонами не заперечується, що листом від 02.08.2010 року ліквідатор ТОВ «Укрпромбанк» повідомив позивача, що право вимоги за кредитним договором № 208/ФКВ-07 від 03.04.2007 р. передані до ПАТ «Дельта Банк» (т.2 а.с.37).

Листом від 18 жовтня 2010 року ПАТ «Дельта Банк» пропонував ОСОБА_3 перевести заборгованість по Кредитному договору з валюти долар США в гривню по фіксованому курсу 7,85 грн./дол.США (або 10 грн./Євро) (т.1 а.с.39-40).

Матеріали справи також свідчать про те, що позивачем сплачувались відповідачу кредитні кошти за вказаним кредитним договором до 25 лютого 2013 року ( т.1 а.с.53-190).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін. Якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов : 1) в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином , для зміни умов зазначеного кредитного договору необхідно одночасна наявність зазначених вище умов.

Доказів, які б у відповідності до ч.2 ст. 652 ЦК України давала підстави для зміни умов зазначених договорів кредиту іпотеки та поруки, позивач суду не надала.

Не є також підставою для зміни умов договору кредиту зростання курсу долара США по відношенню до гривні, оскільки незмінність курсу гривні до іноземної валюти законодавчо не закріплена та укладаючи спірний кредитний договір та визначаючи плату за користування кредитом у співвідношенні гривні до долару США , позивач брала на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладання договору не мала будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане, а підписуючи вказаний договір, вона надавала згоду на саме на такі його умови.

Згідно з положеннями ч.12 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Банк має право за реструктуризованими згідно із цією частиною договорами звільнити позичальників від сплати будь-яких штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов кредитних договорів, що виникли до дати такої реструктуризації.

Таким чином, вказаною нормою Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право , а не обов'язок банку проводити реструктуризацію заборгованості та за реструктуризованими договорами звільнити позичальника від сплати будь-яких штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов кредитних договорів, що виникли до дати такої реструктуризації.

Оскільки ж відповідач , в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, заперечує проти реструктуризації боргових зобов'язань позивача за зазначеним вище кредитним договором та звільнення її від сплати будь-яких штрафних санкцій за несвоєчасне виконання його умов у зв'язку з проведенням Фондом ліквідації ПАТ «Дельта Банк», то підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити таку реструктуризацію та звільнити її від сплати будь-яких штрафних санкцій, відсутні.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позивачу в задоволенні її зазначених вище позовних вимог.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права також свідчать про безпідставність викладених позивачем в апеляційній скарзі доводів , які зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317, 319 , 209, 218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня надбання нею законної сили.

Головуючий, суддя: І.Г. Гальянова

Судді : А.І. Колтунова

Т.М. Костенко