Cправа № 563/1086/15-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016 року м.Корець

Корецький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Загородько Н.А.,

при секретарі Туровичу М.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представників позивача Сенчука А.М., ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець справу за позовом ОСОБА_1 до Корецької районної ради, КП Редакція газети "Вісник Кореччини" Корецької районної ради, Гощанського ОРВК, Рівненського ОВК про захист честі, гідності і ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, -

встановив:
Позивач звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 08 серпня 2015 року в Корецькому районному інформаційному тижневику (газеті) «Вісник Кореччини» №32 (212), на четвертій сторінці, в правій крайній колонці було опубліковано інформацію без автора під заголовком «Вони ухиляються від служби». У вказаній інформації по м.Корець в числі осіб, які ухиляються від проходження військової служби в рядах Збройних сил України, зазначено і позивача: "рядовий ОСОБА_1 , 1976 року народження".

Зазначена інформація є неправдивою, має наклепницький характер, ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію, завдаючи позивачу і його сім`ї значні моральні страждання.

В дійсності він ніколи не ухилявся від проходження військової служби в рядах Збройних сил України. Навпаки, ще 14 березня 2014 року, в числі добровольців, подав заяву командиру військової частини № НОМЕР_1 Внутрішніх військ МВС України про проходження військової служби в зоні АТО. Просить суд визнати опубліковану інформацію недостовірною та стягнути моральну шкоду в розмірі 50 тисяч гривень.

В судовому засіданні позивач та його представники пояснили, що позовні вимоги вони підтримують та просять суд задоволити позов. Додатково зауважили, що ОСОБА_1 ніколи не ухилявся від проходження військової служби, а навпаки в числі перших добровольців подав заяву про проходження військової служби в зоні АТО. Вважають, що редакція газети "Вісник Кореччини" надрукувавши наклепницьке повідомлення про начебто умисне ухилення позивача від проходження військової служби завдала позивачу моральної шкоди. Позивач, дізнавшись про публікацію в газеті, від членів сім"ї та друзів отримав шок, нервовий розлад, неспокій, які негативно вплинули на його стан здоров"я.

Представник відповідача КП Редакції газети "Вісник Кореччини" Готліб І.В. позовні вимоги не визнала пояснила, що дійсно газетою " ОСОБА_7 " було надруковано інформацію про позивача, а саме, що він ухиляється від служби в армії. Дана інформація була надана усно ОСОБА_8 . Але одразу, після того, як дана інформація виявилась неправдивою, в слідуючому номері газети було надруковано спростування.

Представник відповідача Корецької районної ради Маркевич Д.В. позовні вимоги не визнав пояснив, що Корецька районна рада не є належним відповідачем по даній справі, оскільки редакція газети є самостійною юридичною особою. Крім того, одразу після виявлення неправдивої інформації, щодо позивача в газеті було надруковано спростування від імені Гощанського ОРВК. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, вважає, що в цій частині слід відмовити з тих підстав, що констатація судом факту недостовірності такої інформації та обов"язку її публічного спростування, буде достатньою та справедливою сатисфакцією спричиненої позивачу моральної шкоди.

Представники Гощанського ОРВК та Рівненського ОВК Яцкова О.М. та ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Пояснили, що 13.02.2015 року позивач ОСОБА_1 особисто отримав повістку від Гощанського ОРВК. Після отриманої повістки рядовий ОСОБА_1 був направлений до ВЛК Гощанського ОРВК (Корецького району) для проходження медичного огляду на встановлення ступеню придатності до військової служби. Однак, позивач медичний огляд не пройшов та до Гощанського ОРВК у встановлений термін не з"явився. Внаслідок чого, 21.05.2015 року він був поданий у розшук до Корецького РВ УМВС України. Позивач ОСОБА_1 , в порушення норм діючого законодавства, звернувшись до командира військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ МВС України для проходження військової служби в резерві не повідомив про подану заяву Гощанський ОРВК та документів не надав. Тому подана в газету Гощанським ОРВК інформація була правдивою.

Свідки ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в судовому засіданні пояснили, що вони дізнались з газети "Вісник Кореччини", про те, що ОСОБА_1 ухиляється від проходження служби. Цей факт їх обурив, оскільки вони знали достовірно, що він перебуває в зоні АТО та захищає свою державу. Вони одразу повідомили ОСОБА_12 про даний факт. Вказана неправдива інформація негативно позначилась на його психоемоційному стані.

Позивач ОСОБА_1 допитаний в якості свідка, пояснив, що на момент опублікування в газеті "Вісник Кореччини" інформації про ухилення від служби, він вже тривалий час перебував у зоні АТО, дана публікація завдала йому моральних страждань та негативно вплинула на стан здоров"я.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом 08 серпня 2015 року в Корецькому районному інформаційному тижневику (газеті) «Вісник Кореччини» №32 (212), на четвертій сторінці, в правій крайній колонці було опубліковано інформацію без автора під заголовком «Вони ухиляються від служби». У вказаній інформації по м.Корець в числі осіб, які ухиляються від проходження військової служби в рядах Збройних сил України, зазначено і позивача: "рядовий ОСОБА_1 , 1976 року народження".

Відповідно до контракту від 14.03.2014 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження служби у військовому резерві строком на три роки та згідно витягу з наказу № 7 о/с від 14.03.2914 року був призначений на посаду снайпера 1 відділення 1 стрілецького взводу 20 стрілецької роти 6 стрілецького батальйону.

Як вбачається з довідки виданої МВС України військової частини НОМЕР_1 № 246 від 31.05.2014 року ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу у резерві військової частини НОМЕР_1 на посаді снайпера 1 відділення 1 стрілецького взводу 20 стрілецької роти 6 стрілецького батальйону з 14.03.2014 по 31.05.2014 року. Перебував у службовому відрядженні в зоні АТО в Донецькій області з 15.04.2014 по 13.05.2014 року.

Як вбачається з довідки виданої МВС України військової частини НОМЕР_1 № 477 від 14.07.2014 року ОСОБА_1 з 22.06.2014 року по 14.07.2014 року перебував у службовому відрядженні в зоні АТО в Донецькій області.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України МВС України № 154 від 13.08.2014 року ОСОБА_12 вибув в зону проведення АТО для виконання завдань згідно ЗУ "Про боротьбу з тероризмом".

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 26о/с від 19.05.2015 року призначено старшого солдата резерву ОСОБА_12 навідником зенітного взводу роти вогневої підтримки батальйону оперативного призначення.

Як вбачається з довідки Національної гвардії України військової частини НОМЕР_1 № 2768 від 13.05.2016 року ОСОБА_1 дійсно в період з 04.01.2015 по 09.02.2015 року та з 10.07.2015 по 08.02.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, секторі "С".

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ст. 32 Основного Закону кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Як визначено ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин : а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Стаття 2 ЗУ «Про інформацію» передбачає, що основними принципами інформаційних відносин є достовірність і повнота інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

З правового змісту зазначеної норми випливає те, що протилежним оціночним судженням є фактичні твердження, які містять в собі конкретну інформацію про певні факти або обставини та підлягають спростуванню, оскільки оціночне судження відрізняється від фактичного твердження тим, що його не можливо перевірити на предмет відповідності дійсності, на відміну від перевірки істинності фактів.

В даному випадку, розміщена в газеті "Вісник Кореччини" інформація не є оціночним судженням, оскільки містить фактичні дані щодо ухилення від служби ОСОБА_12 та є негативною.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Разом з тим, ч. 1 ст.297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, а відповідно до ч. 1 ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 вище вказаної постанови від 27.02.2009 року №1 вказує, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

В обґрунтування недостовірності, викладеної в газеті інформації, яка безпосередньо стосується особи позивача, останній подав суду довідки та витяги з наказів про те, що на період опублікування в газеті статті «Вони ухиляються від служби», а саме 08.08.2015 року він безпосередньо перебував у зоні АТО.

Відповідачем, всупереч чинним правовим нормам не надано доказів на підтвердження достовірності поданої інформації та свідомого ухилення позивача від мобілізації.

Таким чином, позивачем доведено факт поширення відповідачем відносно нього інформації, яка безпосередньо стосується його особи щодо ухилення від служби, яка є неправдивою, внаслідок чого було порушено його особисті немайнові права.

Згідно ст.275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу, або іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Спростуванням є доведення неправильності, помилковості, хибності будь-чого, будь-чиїх тверджень та переконань.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав відповідає вимогам ЦК України, при цьому суд також враховує положення Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», принцип диспозитивності та задовольняє позовні вимоги в частині визнання поширеної відносно позивача інформації недостовірною та зобов`язання відповідача спростувати зазначену інформацію, оскільки спростування подане ОСОБА_8 та надруковане в газеті "Вісник Кореччини" від 15.08.2015 року не задовольняє сторону позивача.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 50000 грн., суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити з тих підстав, що відповідач хоча й зазнав певних душевних страждань внаслідок поширення в газеті недостовірної інформації щодо його особи, однак констатація судом факту недостовірності такої інформації та покладення на відповідача, який поширив цю інформацію, обов`язку її публічного спростування, є достатньою та справедливою сатисфакцією спричиненої позивачу моральної шкоди.

Такий висновок судом зроблений з огляду на фактичні обставини справи, доводи позивача, на які він посилається в обґрунтування даної вимоги, та з врахуванням правової позиції, висловленої у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Гольм проти Швеції» (від 25 жовтня 1993 року), «Саундерс проти Сполученого Королівства» (від 29 листопада 1996 року), згідно з якою сам факт визнання судом порушення прав особи може бути достатньою справедливою сатисфакцією спричиненої їй моральної шкоди.

За таких обставин справи суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині вимог.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 61, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, на підставі ст.32 Конституції України, ст.ст.275, 277, 297, 299 ЦК України, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», суд, -

вирішив:
Позов ОСОБА_1 до Корецької районної ради, КП Редакція газети "Вісник Кореччини" Корецької районної ради, Гощанського ОРВК, Рівненського ОВК про захист честі, гідності і ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - задоволити частково.

Визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію відомості, опубліковані щодо ОСОБА_1 у друкованому засобі масової інформації - Корецькому районному інформаційному тижневику (газеті) "Вісник Кореччини " за № 32 (212), на четвертій сторінці, в правій крайній колонці під заголовком "Вони ухиляються від служби".

Зобов"язати КП Редакція газети "Вісник Кореччини" Корецької районної ради спростувати зазначену недостовірну інформацію про ОСОБА_1 шляхом опублікування в Корецькому районному інформаційному тижневику (газеті) "Вісник Кореччини" тим же шрифтом, на тому ж місці шпальти, де містилась зазначена стаття, під заголовком "Спростування" резолютивну частину рішення Корецького районного суду у даній справі не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з КП Редакції газети "Вісник Кореччини" Корецької районної ради на користь ОСОБА_1 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. в рахунок відшкодування витрат судового збору.

Стягнути з КП Редакції газети "Вісник Кореччини" Корецької районної ради на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :