Справа № 304/1239/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Собослой Г.Г., Павліченко С.В.,

секретарі: Рогач О.Я.

за участю сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Перечинського районного суду від 13 квітня 2016 року у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про визнання дій неправомірними,зобов'язання до відновлення стану, який існував до порушення та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», у якому просить визнати неправомірними дії відповідача по тимчасовому припиненню електропостачання до житлового будинку АДРЕСА_1, яке відбувалось в період з серпня по вересень 2015 року та здійснювалось з порушенням п. 34 ПКЕЕн та стягнути з такого на її користь завдані моральні страждання в розмірі 20000,00 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є споживачем електричної енергії на підставі договору, укладеного між нею та відповідачем, на підставі якого здійснюється електропостачання житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідач свої обов'язки, визначені договором, не виконує, що виявилось в тимчасовому припиненні електропостачання, яке здійснювалось без будь-якого повідомлення або попередження, без наявності будь-яких підстав, передбачених ПКЕЕн та/або договором.

Не зважаючи на численні систематичні припинення електропостачання, відповідач жодного разу не повідомив її жодним чином про причини тимчасово припинення електропостачання, як це визначено умовами ПКЕЕн та договором, та не повідомив завчасно про таке припинення електропостачання. Вважає такі дії електропостачальника неправомірними та такими, що порушують ПКЕЕн, договір та Закони України «Про електроенергетику» та «Про захист економічної конкуренції». Також незаконні дії відповідача завдали їй значних моральних страждань, які вона оцінює в 20000,00 грн. В ході судового розгляду представник позивачки ОСОБА_1 змінив позовні вимоги, а саме просив визнати неправомірними дії відповідача по тимчасовому припиненню елекропостачання до житлового будинку АДРЕСА_1, яке відбувалось в період з вересня по листопад 2015 року та здійснювалось з порушенням п. 34 ПКЕЕн та стягнути з такого на користь позивачки завдані моральні страждання в розмірі 40000,00 грн.

Рішенням Перечинського районного суду від 13 квітня 2016 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, оскільки судом не повністю з'ясовано обставини справи, дано неналежну оцінку доказам, висновки грунтуються на припущеннях та недоведених обставинах. Вказує, що розміщення інформації про відключення електроенергії на веб-сайті підприємства не можна вважати належним сповіщенням особи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачці ОСОБА_4 належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будовами і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 08 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Маріаш М.В., зареєстрованого в реєстрі за№ 1397.

Також встановлено, що до вищевказаного будинку через приєднану електромережу ПАТ «Закарпаттяобленерго» здійснює постачання електричної енергії, а позивачка ОСОБА_5 щомісячно здійснює оплату за спожиту енергію.

В своїй апеляційній скарзі скаржник посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин,що мають значення для справи, та які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважає підстави відмови в задоволенні позову незаконними.

В своїй апеляційній скарзі скаржник зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо розміщення інформації про тимчасове відключення споживачів в мережі інтернет на офіційному сайті ПАТ «Закарпаттяобленерго» є помилковим та необгрунтованим, оскільки таке повідомлення не є належним, а мережа інтернет не є засобом масової інформації в розумінні ЗУ «Про засоби масової інформації».

Однак, з такими твердженнями скаржника погодитись не можна виходячи з наступного.

Про тимчасове припинення постачання електричної енергії енергопостачальник повідомляє через засоби масової інформації не пізніше ніж за 10 днів.

Під час виникнення аварійних режимів енергопостачальник протягом 5 днів після виникнення аварії повинен повідомити споживачів про причини тимчасового припинення постачання електричною енергією.

Засоби масової інформації (ЗМІ)- преса (газети, журнали, книги), радіо, телебачення, інтернет, кінематограф, звукозаписи та відеозаписи, відеотекст, телетекст, рекламні щити та панелі, домашні відеоцентри, що поєднують телевізійні, телефонні, комп'ютерні та інші лінії зв'язку. Всім цим засобам притаманні якості, що їх об'єднують - звернення до масової аудиторії, доступність багатьом людям, корпоративний зміст виробництва і розповсюдження інформації.

Визначення поняття «Інтернет» міститься у Законі України «Про телекомунікації», згідно зі статтею 1 якого Інтернетом є всесвітня інформаційна система загального доступу, яка логічно зв'язана глобальним адресним простором та базується на Інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами. Іншими словами Інтернет можна розглядати як засіб комунікації між людьми.

Статтею 29 Закону України «Про інформацію» поняття «засіб масової комунікації» лише застосовується, без його визначення. Проте, аналізуючи положення абзацу третього частини першої цієї статті Закону, можна дійти висновку, що засобами масової комунікації поширюється інформація.

У відповідності до ст. 5 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом:

1)систематичного та оперативного оприлюднення інформації:

*в офіційних друкованих виданнях;

*на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет;

*на єдиному державному веб-порталі відкритих даних;

*на інформаційних стендах;

*будь-яким іншим способом;

2)надання інформації за запитами на інформацію.

Враховуючи вищевикладене, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обгрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позову в частині визнання неправомірних дій відповідача по тимчасовому припиненню електропостачання до житлового будинку АДРЕСА_1, яке відбувалось з серпня по листопад 2015 року, оскільки позивач був повідомлений належним чином про тимчасові припинення постачання електричної енергії.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Ця стаття закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди, як способу захисту суб'єктивних цивільних прав.

За змістом п. 2 постанови пленуму ВСУ від 31.03.1995 року за № 4 спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, ЗУ «Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абз. 2 п. 5 постанови пленуму ВСУ від 31.03.1995 року за № 4).

Стаття 714 ЦК України, ЗУ "Про електроенергетику", ПКЕЕН, які регулюють правові відносини сторін, та п. 5 ст. 4 ЗУ "Про захист прав споживачів", який також поширюється на спірні правовідносини, передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Аналогічної позиції дотримується у своїй практиці Верховний суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у своїх рішеннях, зокрема від 08.02.2012 року №6-2205вов10, від 15.06.2011 року №6-4689св10 та від 20.07.2011 року №6-1537Зсв 11.

Зважаючи на викладене, судова колегії вважає, що підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає. Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Перечинського районного суду від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді