Справа № 136/1792/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"12" грудня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого - судді Кривенка Д.Т.

за участі секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Липовець цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк", позивач, банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості. Позивач зазначив, що 27.01.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 19.10.2016 року в нього перед банком утворилася заборгованість у розмірі 24 006,61 грн., з них: 1 995,01 грн. - заборгованість за кредитом; 17 442,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 119,36 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути на його користь із відповідача та вирішити питання судових витрат.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позові просив справу розглянути у його відсутність, у разі неявки відповідача, дав свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі.

Правилами ч.2 ст.158 ЦПК України визначено право особи заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач, будучи оповіщеним у встановленому порядку про час і місце судового розгляду підтвердженням чому є рекомендоване поштове відправлення, в судове засідання не з'явився, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи у його відсутність до суду не направив, про причини неявки суд не повідомив.

12.12.2016 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів при заочному розгляді, при цьому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

27.01.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк свої зобовязання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с.53-54).

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 від 27.01.2014 року (а.с. 6), вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг.

З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 припинив виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим, станом на 19.10.2016 року в нього виникла заборгованість, яка за розрахунками ПАТ КБ "ПриватБанк" становить 24 006,61 грн., з них: 1 995,01 грн. - заборгованість за кредитом; 17 442,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 119,36 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, що порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1995,01 грн., ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь яких заперечень з боку відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Як вбачається з розрахунку наданого позивачем (а.с. 49-50), процентна ставка за користування кредитом була змінена, в порядку визначеному Умовами та правилами банківського обслуговування (пункт 1.1.3.2.3), а саме: 01.09.2014 року до 34,8 %, а 01.04.2015 року до 43,20 %.

Також суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази щодо домовленості сторін з приводу зміни процентної ставки за користування кредитом.

Оскільки збільшення банком розміру процентної ставки за кредитним договором було зроблено в односторонньому порядку, відповідно до пункту 1.1.3.2.3 Умов та правилами банківського обслуговування, який згідно частини третьої статті 10561 ЦК України слід вважати нікчемним, суд вважає, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30,00 %.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що з відповідача станом на 19.10.2016 року підлягають стягненню проценти за користування кредитом в сумі 1 999,19 грн. (702,43 грн. + 1296,76 грн. (1187,54 грн. + 109,22 грн.), з них: 702,43 грн. розмір процентів нарахованих банком з моменту укладення договору по 31.08.2014 року, а 1296,76 грн. розмір процентів, що підлягають стягнення за ставкою 30,00% за період з 01.09.2014 року по 19.10.2016 року:

- з 01.09.2014 року по 19.10.2016 року (780 днів прострочення) * 1826,98 грн. (залишок поточної заборгованості) * 30 % (річна процентна ставка) / 360 (кількість днів в році, яка визначена за домовленістю сторін при укладенні договору) = 1187,54 грн.;

- з 01.09.2014 року по 19.10.2016 року (780 днів прострочення) * 168,03 грн. (залишок простроченої заборгованості) * 30 % (річна процентна ставка) / 360 (кількість днів в році, яка визначена за домовленістю сторін при укладенні договору) = 109,22 грн.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 2 950 грн., а в стягненні штрафу слід відмовити за необґрунтованістю.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути 6 944,20 грн., з яких 1995,01 - заборгованість за кредитом, 1999, 19 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 950 грн. пеня, а в решті позову слід відмовити з огляду на необґрунтованість.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог на користь позивача в розмірі 398,60 грн.

Керуючись постановою Верховного Суду України по справі № 6-16цс15, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" від 12.12.2008 року № 661-VІ, ст.ст. 509, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 634, 1054 - 1056-1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 158 ч.2, 169, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" () заборгованість за договором № б/н від 27.01.2014 року станом на 19.10.2016 року в розмірі 6 944,20 (шість тисяч девятсот сорок чотири грн. 20 коп.) гривень, з яких 1 995,01 - заборгованість за кредитом, 1 999, 19 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 950 грн. пеня.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" () судові витрати в вигляді судового збору в сумі 398,60 (триста девяносто вісім гривень 60 коп.) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Липовецький районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_2