Справа № 569/9593/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2016 року
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючого-судді Бучко Т.М.
секретар Соломон О.М.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить встановити факт її постійного проживання з матір`ю ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , яке складається з квартири АДРЕСА_2 .
В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві.
В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Представник позивача пояснила, що позивач з лютого 2010 року фактично проживала у своєї матері, оскільки остання хворіла та потребувала догляду. Реєстрацію місця проживання не міняла, так як була приписана до військової частини. Після смерті матері залишилася квартира, однак оформити за собою право власності на спадщину не може, тому що матір за життя не зареєструвала майно за собою. Просить позов задовольнити.
Відповідач позов визнала та пояснила, що в 2010 році її мама перейшла жити до бабусі в квартиру на ОСОБА_6 , а вони з братом залишилися проживати в квартирі на ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_8 показав, що в будинку по АДРЕСА_3 проживає близько 20 років. ОСОБА_9 теж з цього часу проживала. Добре знав матір позивача, бо працювали разом на фермі, товаришували, часто бував у неї у гостях. Позивач останні пёять років проживала з матірёю і після смерті останньої залишилася жити в її квартирі.
Свідок ОСОБА_10 показав, що позивач довгий час доглядала хвору матір та брата, а тому проживала з ними в одній квартирі. Він неодноразово бував у помешканні позивача та її матері до смерті останньої та після, так як ОСОБА_11 залишилася жити в цій квартирі.
Свідок ОСОБА_12 показав, що проживає в будинку по АДРЕСА_3 з 2010 року. Позивача знає з того ж часу. Після смерті матері та брата вона залишилася проживати сама. Коли була жива матір, неодноразово приходив вночі на прохання позивача допомогти підняти матір, бо та падала з ліжка.
Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає заявлені вимоги обгрунтованими.
Суд встановив, що матір позивача ОСОБА_4 має на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради 27 липня 2005 року ( ? ), та ? - в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після якого вона не оформила.
ІНФОРМАЦІЯ_1 матір позивача померла. Згідно із заповітом від 22 липня 2008 року позивач має право на спадкове майно як єдиний спадкоємець після смерті матері. Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Плетньова В.О. від 20 вересня 2016 року.
Однак, оформити на себе право на спадкове майно позивач не може, так як відсутні документи, що підтверджують факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та ОСОБА_4 не оформила належним чином спадкових прав після смерті сина, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 8 вересня 2016 року.
Факт постійного проживання ОСОБА_1 з матірЁю ОСОБА_4 на час відкриття спадщини стверджується поясненнями сторін, показаннями свідків, актом Житлово-комунального підприємства «Західне» від 12 липня 2016 року про проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 з лютого 2010 року.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту постійного проживання.
Згідно зі ст.328 ЦК України набуття права власності вважається правомірним, якщо набуте на законних підставах. Суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно на законних підставах, що стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
З огляду на викладене, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свободи та інтереси інших осіб.
На підставі наведеного та керуючись ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.328, 1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з матірёю ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , - квартиру АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1897 ( одну тисячу вісімсот дев`яносто сім ) грн.. 31 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя :