Справа № 132/1628/16-ц
Провадження № 2/132/620/16
РІШЕННЯ

Іменем України

12.07.2016 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Павленко І.В.

при секретарі Жовті С.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області про стягнення недоплаченої суми одноразової страхової виплати (допомоги) у разі стійкої втрати професійної працездатності, суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області про стягнення недоплаченої суми одноразової страхової виплати (допомоги) у разі стійкої втрати професійної працездатності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.11.2014 року, під час виконання трудових обов'язків на посаді апаратника оброблення зерна в TOB «Аграріко», з ним стався нещасний випадок, а саме: під час викачування зерна кукурудзи з бункера, він оступився і впав на підлогу з висоти 5,4 м. Після чого його було доставлено до лікарні та встановлено діагноз: політравма, закрита торакохребетна травма, закритий компресійний перелом 5, 6, 7, 11, хребців без порушення функції спинного мозку, закритий перелом 6, 8 ребер зліва, закритий перелом грудини без зміщення, контузія лівої легені, та проведено тривале лікування.

27.11.2014 року комісією територіального управління Держгірпромнагляду у Вінницькій області було проведено розслідування даного нещасного випадку, складено акт форми Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався в TOB «Аграріко» та складено акт форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом.

14.05.2015 року Вінницьким обласним центром медико-соціальної експертизи (МСЕК), йому було встановлено 35 % втрати

працездатності та третю групу інвалідності.

Відповідач здійснює повноваження щодо нарахування, встановлення, перерахунку та виплати страхових виплат по відшкодуванню шкоди здоров'ю громадянам внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

18.12.2014 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року №1105-ХІV .

24.06.2015 року постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області №0213/367/367.1/4 «Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності у разі настання права на страхові виплати після 01.01.2015 року» йому призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 4 348,26 грн.

Однак, він не погоджується з розміром виплаченої одноразової допомоги в звязку з тим, що одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 4 348,26 грн. призначена йому у відповідності до ст.42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» у редакції, яка діяла станом на 24.06.2015 року, а не в редакції, яка діяла на момент настання нещасного випадку. За вказаних обставин він вимушений звертатись в суд з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача на підставі довіреності ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, з мотивів наведених у позові, просила зобовязати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області здійснити ОСОБА_1 доплату суми одноразової страхової виплати (допомоги) у разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 45346 грн. 14 коп.

Представник відповідача на підставі довіреності ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з мотивів наведених у запереченні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, згідно наказу №126-к від 08.08.2013 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ТОВ «Аграріко» на посаду апаратника оброблення зерна 4 розряду, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача БТ-ІІ №1692717.

12.11.2014 року, під час виконання трудових обов'язків, на посаді апаратника оброблення зерна в TOB «Аграріко», з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, а саме: під час викачування зерна кукурудзи з бункера, він оступився і впав на підлогу з висоти 5,4 м. Після чого його було доставлено до лікарні та встановлено діагноз: політравма, закрита торакохребетна травма, закритий компресійний перелом 5, 6, 7, 11, хребців без порушення функції спинного мозку, закритий перелом 6, 8 ребер зліва, закритий перелом грудини без зміщення, контузія лівої легені, та проведено тривале лікування.

27.11.2014 року комісією територіального управління Держгірпромнагляду у Вінницькій області було проведено розслідування даного нещасного випадку, складено акт форми Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався в TOB «Аграріко» та складено акт форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом.

18.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області з заявою про призначення страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року №1105-ХІV .

Згідно Виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати призначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, виданого виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 14.05.2015 року Вінницьким обласним центром медико-соціальної експертизи (МСЕК), ОСОБА_1 встановлено 35% втрати

працездатності та третю групу інвалідності.

24.06.2015 року постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області №0213/367/367.1/4 «Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності у разі настання права на страхові виплати після 01.01.2015 року» позивачу призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 4 348,26 грн. відповідно до ст.42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105- ХІV страховим випадком с нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Частиною 1 статті 14 цього Закону встановлено, що нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Отже, даним Законом чітко визначено, що з настанням нещасного випадку у потерпілого виникає право на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Згідно ст.ст. 21, 28, 34 Закону № 1105-ХІУ (в редакції, що діяла на момент настання нещасного випадку) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування у встановленому законодавством порядку зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачуючи йому, зокрема, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності; у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, що діяла на момент настання нещасного випадку), максимальна величина бази нарахування єдиною внеску -максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб -1218, 00 грн.

Отже, максимальна величина бази нарахування становить: 1218, 00 гривень х 17 = 20 706,00 грн.

Враховуючи положення статті 34 Закону №1105- ХІV, максимальний розмір

одноразової страхової виплати становить:

4 х 20 706,00 = 82 824,00 грн.

Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) №39 від 19.05.2015 року, виданої ТОВ «Аграріко» середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становила 2 478,73 грн., тобто розраховуємо за кожний відсоток втрати працездатності (2 478,73 х 35%), що становитиме 86 755,55 грн.

Отже, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області мало б нарахувати одноразову страхову виплату у розмірі 82 824,00 грн.

Однак, в зв'язку з тим, що у настанні нещасного випадку також є вина ОСОБА_1, розмір одноразової допомоги було зменшено на 40 %, отже до виплати підлягало: 82 824,00 - 40% = 49 694,40 грн.

З урахуванням сплаченої відповідачем частини одноразової допомоги, на даний час до сплати підлягає :

49 694,40 - 4 348,26 = 45 346,14 грн.

З 01.01.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року № 77VIII, згідно з яким Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 1105- ХІV від 23 вересня 1999 року викладено в новій редакції. У новій редакції Закону, зокрема ст. 42, визначено, що у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд проводить одноразову страхову виплату потерпілому, розмір якої визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату.

Як вбачається з розрахунку одноразової допомоги в разі втрати професійної працездатності, Фонд при призначені одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 керувався статтею 42 Закону в редакції після 01.01.2015 року, де розрахунок одноразової допомоги проводив виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово давав тлумачення цього принципу в своїх рішеннях.

Так, в рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп (у справі щодо несумісності депутатського мандата) Конституційний Суд України зазначає, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення зазначеного принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом'якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України) (абзаци перший -четвертий пункту 5 мотивувальної частини згаданого Рішення).

В Рішенні від 9 лютого 1999 року N 1-рп (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дає тлумачення, що у частині першій статті 58 Конституції України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини цього Рішення).

Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд України, викладеній в Постанові від 25 березня 2015 року у справі № 6-44цс15, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд зробив правовий висновок про те, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, що закріплено у частині 1 статті 58 Конституції України. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Тому враховуючи, що нещасний випадок на виробництві стався з ОСОБА_1 12.11.2014 року, а звернувся до Фонду 18.12.2014 року, тобто в період дії Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ, то відповідач зобов'язаний був провести нарахування та виплату одноразової страхової виплати, сума якої мала б визначатися із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду.

Доводи відповідача, зазначені у письмових запереченнях щодо вступу в дію з 01.01.2015 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» № 77УІІІ від 28 грудня 2014 року, згідно якого в новій редакції було викладено Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 1105- ХІV від 23 вересня 1999 року суд до уваги не бере, оскільки відповідачем було застосовано нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Так, у відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд приходить до висновку про стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області в дохід держави 551, 20 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55,58 Конституції України, ст.ст.21,28,34 ЗУ «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року №1105-ХІУ, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зобовязати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області здійснити ОСОБА_1 доплату суми одноразової страхової виплати (допомоги) у разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 45346 грн. 14 коп.

Стягнути із відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калинівському районі Вінницької області в дохід держави 551, 20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: