Справа № 2-6/11 Провадження № 22-ц/795/1320/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Овчарик В. М. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець Н.С.
суддів:Бечка Є.М., Тагієва С.Р.
при секретарі:Шевченко М.О.
за участю:представника Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_5, заявника ОСОБА_6, зацікавленої особи ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_6 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ічнянського районного суду від 19 травня 2016 року скарга ОСОБА_6 задоволена частково, визнано незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження № 33233157 від 15 червня 2015 року по виконавчому листу № 2-6/11 від 03 серпня 2011 року, винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області Настичем Р. М. В іншій частині вимог ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі Ічнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області просить скасувати ухвалу місцевого суду і постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, Ічнянський відділ ДВС вважає, що судом безпідставно поновлено строк на звернення до суду із скаргою на постанову державного виконавця і наполягає на ому, що ОСОБА_6 стало відомо про закінчення виконавчого провадження у грудні 2015 року з- відповіді управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції У Чернігівській області. На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, заявником не надано доказів на підтвердження факту невиконання рішення суду. Крім того, в апеляційній скарзі суб'єкт оскарження посилається на порушення судом норм ст. 11 ЦПК України, оскільки заявник не заявляв вимоги про визнання постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження незаконною.

У судовому засіданні представник суб'єкта оскарження підтримав апеляційну скаргу. Зацікавлена особа ОСОБА_7 та її представник скаргу підтримали і пояснили, що паркан встановлений на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_7, сільська рада, яка є власником землі претензій не має, а рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 20 червня 2011 року постановлене на підставі фальшивого документа про самовільне захоплення земельної ділянки, який виданий відділом Держкомзему у Ічнянському районі. Заявник ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнав, пояснив, що рішення суду фактично не виконане.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

По справі встановлено, що на виконанні у ВДВС Ічнянського РУЮ Чернігівської області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-6/11 від 03.08.2011 року, виданого Ічнянським районним судом Чернігівської області на підставі рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 20 червня 2011 року про зобов'язання ОСОБА_7 перенести на свою частину земельної ділянки збудовану капітальну споруду розміром 10 м х 6 м, розташовану в нижній частині на межі земельної ділянки ОСОБА_6, на відстань 1 м від межі земельної ділянки ОСОБА_6 та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 80,856 кв. м шляхом перенесення збудованого паркану по АДРЕСА_1 на межу своєї земельної ділянки відповідно до державного акта про право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 22 липня 2002 року. Постановою головного державного виконавця ВДВС Ічнянського РУЮ Чернігівської області Настича Р.М. № 32233157 виконавче провадження було закінчене у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 червня 2011 року ОСОБА_7 виконане в частині перенесення на свою частину земельної ділянки збудовану капітальну споруду розміром 10 м х 6 м, яка розташована у нижній частині на межі земельної ділянки ОСОБА_6, на відстань 1 м від межі земельної ділянки ОСОБА_6, але не виконане в частині перенесення паркану ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 на межу своєї земельної ділянки відповідно до державного акта про право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 22 липня 2002 року. Суд також поновив заявнику строк на звернення до суду із скаргою на постанову державного виконавця, виходячи з того,що копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.06.2015 заявник отримав 03.04.2016 , а скаргу надіслав до суду 07.04.2016 , яка була зареєстрована канцелярією Ічнянського районного суду 13.04.2016 за вхідним № 2173.

Висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і вимогам закону, виходячи з такого.

По справі встановлено, що на виконанні у ВДВС Ічнянського РУЮ Чернігівської області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-6/11 від 03.08.2011, виданого Ічнянським районним судом на виконання рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 20.06.2011 про зобов'язання ОСОБА_7 перенести на свою частину земельної ділянки збудовану капітальну споруду розміром 10 м х 6 м, розташовану в нижній частині на межі земельної ділянки ОСОБА_6, на відстань 1 м від межі земельної ділянки ОСОБА_6 та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 80,856 кв. м шляхом перенесення збудованого паркану по АДРЕСА_1 на межу своєї земельної ділянки відповідно до державного акта про право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 22 липня 2002 року (а.с. 11 т. 2).

Постановою головного державного виконавця ВДВС Ічнянського РУЮ Чернігівської області Настича Р.М. № 32233157 виконавче провадження було закінчене у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду (п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»).

В акті державного виконавця від 12.06.2015 вказано, що нежитлова будівля (автогараж з літньою кухнею) знаходиться біля меж земельної ділянки ОСОБА_6 на відстані 1 м у верхній частині та 1 м в нижній частині, відстань від житлового будинку до межі становить 20,65 м, а відстань від паркану, який за рішення суду підлягає перенесенню, до середини дороги по вул. Гарама, яка зазначена в технічному звіті з видачі державного акта на право приватної власності на землю становить 12 м, що не порушує зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_7 (а.с. 18 т. 2).

Висновок суду про невиконання рішення суду в частині зобов'язання перенести паркан ґрунтується на досліджених доказах, зокрема ця обставина підтверджена поясненнями у судовому засіданні заінтересованих осіб та свідка ОСОБА_11, які пояснили, що паркан нікуди не переносився.

Доводи ОСОБА_7 і її представника щодо ухвалення рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 20.06.2011 на підставі фальшивого доказу ( висновок заступника начальника відділу Держкомзему у Ічнянському районі від 15.11.2010 а.с. 51,52 т.1), не можуть бути підставою для визнання постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження законною. Рішення суду набрало законної сили і відповідно до ст. 124 Конституції України підлягає обов'язковому виконанню на всій території України.

Крім того, рішенням суду зобов'язано ОСОБА_7 перенести парка на межу своєї земельної ділянки відповідно до державного акта про право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 22 липня 2002 року. Із змісту акта державного виконавця, який став підставою для закінчення виконавчого провадження, вбачається що державним виконавцем не перевірялось чи знаходиться паркан на межі земельної ділянки ОСОБА_7, яка визначена саме планом зовнішніх меж, зображеному безпосередньо у державному акті на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 22 липня 2002 року. Встановлення відстані від паркану до «середини дороги» не підтверджує відповідності розташування паркану відносно межі земельної ділянки боржника і відповідність лінії паркану конфігурації земельної ділянки.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом вимог ст. 11 ЦПК України також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Часткове задоволення вимоги ОСОБА_6 шляхом визнання постанови державного виконавця незаконною не є виходом за межі заявлених вимог. Скарга на постанову державного виконавця обґрунтована посиланнями саме на порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи заявника про отримання ним копії постанови державного виконавця лише 03.04.2016 не спростовані беззаперечними доказами, а тому висновок суду про поважність причин пропуску строку на звернення до суду із скаргою і його поновлення є обґрунтованим. Сам по собі запис у Книзі реєстрації вихідної кореспонденції не може бути визнаний належним підтвердженням надсилання стягувану копії постанови про закінчення виконавчого провадження.

Судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відхилити.

Ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: