Справа № 310/6201/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа виконавчий комітет Бердянської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, третя особа виконавчий комітет Бердянської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини в якому зазначила, що між нею та ОСОБА_2 18.10.2008 року укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області зроблено актовий запис за №746 від 18.10.2008 року.

Від шлюбу в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.05.2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано.

У травні 2011 року вона виїхала на роботу до Російської Федерації з метою матеріального забезпечення сім'ї, а дитина залишилась проживати разом з відповідачем та її батьками. З зими 2011 року дитини проживала тільки з її батьками, оскільки ОСОБА_2 переїхав проживати за іншою адресою.

У травні 2014 року сину було встановлено діагноз: бронхіальна астма, змішана форма 3 ст. Крім того, син спостерігався лікарем-неврологом у зв'язку з діагнозом: синдром мінімальних мозкових дисфункцій, церебростелічний синдром та проходив курс лікування. Йому було рекомендовано відвідувати загальноосвітню школу з семи років. Лікарями рекомендовано обмежити перебування дитини в будинках на березі моря та в старих міських будинках.

Вона мала можливість забезпечити проходження сином обстеження та отримання необхідного та належного лікування в м. Москва та в м. Одінцово Московській області у зв'язку з чим необхідний був виїзд дитини до Російської Федерації. Крім того, кліматичні умови Московської області більш сприятливі для здоров'я дитини ніж клімат в м. Бердянську, розташованого на узбережжі Азовського моря.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 18.02.2015 р. по цивільній справі № 310/8708/14-ц за її позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, її позовні вимоги задоволено частково. ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення і отримання проїзних документів для виїзду сина, ОСОБА_4, за кордон України до Російської Федерації в період із дня набрання рішенням суду законної сили до 01 вересня 2016 року без згоди батька, ОСОБА_2

З травня 2015 року ОСОБА_4 проживає разом з нею за місцем її постійної роботи за адресою: АДРЕСА_2, в окремій кімнаті площею 20 кв. м., яка обладнана усім необхідним для належного проживання. Дитина пройшла курси антігельмінтної та класичної протиастматичної терапії, що позитивно відзначилось на стані його здоров'я. Лікарями зроблено рекомендації щодо обмеження проживання у вологому прибережному кліматі і районах, характерних для зростання амброзії, визнано кліматичні умови його проживання в Московській області найбільш сприятливими.

Зазначила, що в Російській Федерації вона має постійну роботу, умови праці та розмір заробітної плати дають можливість забезпечувати сина та надавати йому необхідне лікування. Знайти аналогічну роботу в м. Бердянську не представляється можливим. Розмір аліментів, які сплачує відповідач за рішенням суду становить 500 гривень на місяць, що є недостатнім для забезпечення дитини та підтримання стану її здоров'я.

За місцем її працевлаштування вона та син забезпечені житлом, дитина відвідує розвиваючи зайняття, зарахована до 1 - «А» класу МБЗУ Одінцовська гімназія № 11, має можливість розпочати навчання в школі за місцем реєстрації місця проживання в Російській Федерації.

Оскільки спливає строк перебування дитини в Російській Федерації, наданий ОСОБА_4 за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 18.02.2015 року по справі № 310/8708/14-ц, на його тимчасовий виїзд з України до Російської Федерації, відповідач добровільно відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини без згоди батька до Російської Федерації.

Просила надати громадянину України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Бердянську Запорізької області, дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон України до Російської Федерації у супроводі його матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилась в м. Бердянську Запорізької області, без дозволу та супроводу батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який народився в м. Бердянську Запорізької області, в період з дня набрання рішенням суду законної сили до 01 вересня 2020 року.

Позивач та його представники в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача ОСОБА_5 подала до суду заяву у якій просить справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, повідомив суд телефоном, що не заперечує проти розгляду справи в його відсутності, оскільки знаходиться за межами м. Бердянська. Проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник виконавчого комітету Бердянської міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

З копії свідоцтва про шлюб видно, що 18.10.2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про що в книзі реєстрації шлюбів 18.10.2008 року зроблено актовий запис №746 (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8)

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.05.2014 року по справі № 310/2657/14-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 16.05.2014 року (а.с. 9).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.12.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 516,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.09.2014 року і до досягнення повноліття (а.с. 25-26).

Відповідно до відомостей, які надані ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22.07.2016 року та від 25.10.2016 року ОСОБА_2 виконує рішення суду і сплачує аліменти у визначеному судом розмірі (а.с.27-28, 71).

Із довідки голови правління СК «Трьохгірка-5» Московської області Російської Федерації від 10.06.2016 року видно, що ОСОБА_1 проживає і працює нянею в СК «Трьохгорка-5» будинок №28 з 1 травня 2010 року по теперішній час (а.с.16).

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір щодо тимчасового виїзду дитини за кордон для оздоровлення та проживання разом з матір'ю, без згоди другого з батьків та оформлення відповідних документів для його виїзду на певний період, оскільки ОСОБА_2 відмовляється надати тимчасовий дозвіл на виїзд сина за кордон.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18.02.2015 року по справі № 310/8708/14-ц позов ОСОБА_1 задоволено частково. Надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення і отримання проїзних документів для виїзду сина, ОСОБА_4 за кордон України до Російської Федерації в період із дня набрання рішенням суду законної сили до 01. вересня 2016 року без згоди батька. Надано дозвіл малолітньому ОСОБА_4 на його тимчасовий виїзд з України до Російської Федерації у супроводі його матері, без згоди та супроводу батька (а.с. 12-14).

Судом також встановлено, що позивач не може працевлаштуватися в м. Бердянську, оскільки згідно з довідками від 27.04.2016 року за № 785/03-14 та від 04.07.2016 року Бердянський міський центр зайнятості не має вакансії за посадами «медична сестра» та «педагог соціальний» (а.с. 23, 24).

Згідно з трудовим договором від 10.06.2016 року, який укладено між ОСОБА_6, яка проживає за адресою: Московська область, Одінцовський район, СПК «Трьохгорка-5», будинок 28 та ОСОБА_1 яка проживає за адресою: Московська область, Одінцовський район, СПК «Трьохгорка-5», будинок 28, остання прийнята на роботу для виконання обов'язків няні-вихователя на строк з 10.06.2016 року по 10.06.2020 року. Розмір заробітної плати за п. 5 договору встановлено в розмірі 56 000 рублів щомісячно. У разі переробки здійснюється доплата в розмірі 1 година - 45 рублів. Зазначений договір зареєстровано в адміністрації міського поселення Одінцово Одінцовського муніципального району Московської області (а.с. 19-20).

У зв'язку з працевлаштуванням нянею позивачем отримано патент на цей вид діяльності (а.с. 21) та здійснено реєстрацію в податковій інспекції (а.с. 22).

Гарантійними листами від 10.06.2016 року (а.с. 15) та від 01.07.2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які згідно свідоцтва про укладення шлюбу є подружжям (а.с.31) підтверджено забезпеченість ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_4 благоустроєним окремим житлом за місцем роботи на період дії трудового договору (а.с. 32, 67) .

Крім того, гарантійним листом від 14.07.2016 року роботодавцем ОСОБА_8 забезпечуються витрати щодо проживання, навчання, надання медичних послуг, необхідні додаткові витрати відносно ОСОБА_4 до закінчення строку дії трудового договору з ОСОБА_1 (а.с. 37, 68).

Згідно довідки від 12.07.2016 року ОСОБА_4 з 01.03.2016 року по 12.07.2016 року проходив підготовку до школи в дитячому еко-клубі «Умнічка» за адресою: Московська обл., м. Одінцово, вул. Кутузовська, 35 (а.с. 29).

Відповідно до довідки від 24.10.2016 року №б/н ОСОБА_4 є учнем 1 «г» класу Одінцовської гімназії № 11 Московської області (а.с. 69).

Згідно довідки від 18.10.2014 року ОСОБА_9 спостерігався лікарем-неврологом у зв'язку з діагнозом: синдром мінімальних мозкових дисфункцій, церебростелічний синдром та проходив курс лікування. Йому було рекомендовано відвідувати загальноосвітню школу з семи років (а.я.11).

Згідно довідки КУ «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бердянської міської ради від 15.09.2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 перебував на обліку у лікаря-пульмонолога з 05.05.2014 року з діагнозом: бронхіальна астма, змішана форма 3 ст., перестируюча частково контрольована течія (підвищена сенсибілізація до побутових і грибкових алергенів). Рекомендовано обмежити перебування на березі моря і в старих сільських будинках (а.с.10).

Згідно запису на прийомі у лікаря алерголога-імунолога від 26.10.2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено діагноз: бронхіальна астма, атопічна, легка персистируюча течія, контрольована, без приступу, персистуючий алергічний риніт. Побутова (цвільова), пилкова (амброзія) сенсибілізація. Рекомендовано лікування. Не рекомендовано проживання у вологому прибережному кліматі і районах, характерних для зростання амброзії. Враховуючи стійке поліпшення без проведення класичної протиастматичної терапії на протязі більш ніж пів року визнано теперішні кліматичні умови найбільш сприятливі для проживання (а.с. 17, 18, 70).

Листом від 01.07.2016 року позивач зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини до Російської Федерації у її супроводі (а.с. 33-35).

Згідно з принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 1 та 2 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 7 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

На підставі ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 3 статті 313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Статтею 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та «Правилами перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, визначено, що виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

У підпункті 1 пункту 4 зазначених правил вказано, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Судом встановлено, що з травня 2015 року малолітній ОСОБА_4 постійно проживає зі своєю мамою - ОСОБА_1 у Російській Федерації. За місцем проживання він забезпечений упорядкованим житлом. Позивач має постійну роботу та стабільно високий дохід, що дозволяє їй надавати сину належне утримання, навчання та медичне лікування. Кліматичні умови проживання дитини найбільшим чином відповідають стану його здоров'я та медичним рекомендаціям лікарів.

Таким чином, беручи до уваги права та інтереси дитини та враховуючи необхідність їх забезпечення, а також враховуючи права та інтереси обох батьків, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог повністю.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 7, 141, 150, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, ст. 2, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України», п. 18 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», ст. 3, ст. 6 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Надати громадянину України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Бердянську Запорізької області, дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон України до Російської Федерації у супроводі його матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилась в м. Бердянську Запорізької області, без дозволу та супроводу батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який народився в м. Бердянську Запорізької області, в період із дня набрання рішенням суду законної сили до 01 вересня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя