АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6693/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/927/16 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Рожук О.О.

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника ПАТ "Універсал Банк" Сагайдак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 1 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про захист прав споживача, стягнення збитків, припинення зобов'язання зарахуванням, зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася в суд з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, яким позов публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Вирішено, стягнути з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 36428 (тридцять шість тисяч чотириста двадцять вісім) доларів США за кредитним договором № 11/079-К від 05 березня 2007 року, з яких: 30045,80 доларів США сума кредиту, що стягується достроково, 2693,86 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, 3688,34 доларів США заборгованості за відсотками; а також 2000 (дві тисячі) гривень пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за кредитним договором.

У задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 3654 гривень понесеного судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача, стягнення збитків, припинення зобов'язання зарахуванням відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору поруки припиненим відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 1 червня 2016 р. в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ "Універсал Банк" 36 428 тис. доларів США заборгованості за кредитним договором №11/079-К від 5 березня 2007 року.

Вказує, що вищезазначене рішення є безпідставним та необгрунтованим в частині стягнення з неї в користь банку 36 428 дол. США

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується.

Згідно вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 05 березня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №11/079-К.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальникові у тимчасове платне користування грошові кошти (кредит) у розмірі 50000 доларів США, з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 13% річних терміном на 240 місяців, з кінцевою датою погашення кредиту 04 березня 2027 року.

05 березня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_5 укладено договір поруки №11/079-п (далі - договір поруки), відповідно до умов якого ОСОБА_5 як поручитель зобов'язався відповідати перед банком за виконання зобов'язань ОСОБА_1, що випливають з кредитного договору №11/079-К від 05 березня 2007 року.

Згідно з п. 4.5. кредитного договору сплата позичальником заборгованості по кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення заборгованості по кредиту (Додаток №1), який є невід'ємною частиною даного договору.

Додатком № 1 до кредитного договору - графіком погашення заборгованості, між сторонами встановлено строк виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором по 208,33 доларів США, щомісячно, за період з квітня 2007 року по лютий 2027 року та 209,13 доларів США за березень 2027 року.

Відповідно до п.п. 4.4. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня видачі кредиту по день його повернення за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. День надання кредиту і день повернення кредиту при нарахуванні процентів рахуються як один день. Нарахування процентів за фактичну кількість календарних днів користування кредитом здійснюється щомісячно.

Нарахування процентів за користування кредитом в поточному місяці проводиться банком в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому дню поточного місяця. Нарахування процентів в останній робочий день року здійснюється за період з останнього робочого дня попереднього місяця по 31 грудня включно.

Сплата процентів здійснюється позичальником не пізніше 10-го числа наступного за звітним місяцем.

Проценти, нараховані за останній (неоплачений) період користування кредитом, сплачуються одночасно з поверненням останньої суми кредиту.

Згідно з п.п. 6.1.1., 6.1.2. кредитного договору, позичальник зобов'язалася своєчасно сплачувати проценти за кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконувати інші свої зобов'язання передбачені даним договором. Грошові кошти, які направляються на виконання зобов'язань, передбачених даним договором, перераховувати в наступному порядку: в першу чергу для сплати процентів за кредит, в другу чергу сплата штрафних санкцій та пені, в третю чергу погашення основної суми кредиту.

Відповідно до п. 9.1. договору, при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу за весь час прострочення.

Пунктом 10.3. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені даним договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов даного договору, а позичальник зобов'язаний повернути банку суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти та штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані банку у випадку якщо позичальник порушує терміни платежів, що встановлені даним договором.

Відповідно до п. 7,1.1. кредитного договору при зміні облікової ставки НБУ, інфляційного індексу чи кон'юнктури ринку попиту на кредитні ресурси банк має право переглянути встановлену п. 1.1 процентну ставку за користування кредитом, про що повідомляє позичальника в письмовій формі за 10 календарних днів до дня встановлення нової ставки.

Позивач ПАТ «Універсал Банк» своє зобов'язання за кредитним договором виконав та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 50000 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №144_6 від 06 березня 2007 року.

У липні 2008 року банк повідомив ОСОБА_1 про те, що з 15 липня 2008 року змінено відсоткову ставку за кредитом та вона становить 13,45% .

З поштових повідомлень про вручення рекомендованих відправлень, слідує, що ОСОБА_1 особисто отримала повідомлення про підвищення відсоткової ставки за кредитом 18 липня 2008 року.

Встановлено, що не заперечується представником відповідачки, остання, починаючи з 15 липня 2008 року сплачувала кредит за відсотковою ставкою 13,45% річних.

Отже, суд підставно прийшов до переконання, що відповідачка погодилась на зміну відсоткової ставки за кредитом та починаючи з 15 липня 2008 року сплачувала кредит за відсотковою ставкою 13,45% річних.

Факт звернень відповідачки до позивача у березні, квітні, червні, липні 2015 року із заявами про надання розрахунку для узгодження сум, що підлягають сплаті, сам по собі не може бути доказом її заперечень проти підвищення процентної ставки.

Крім того, сплачуючи, починаючи з липня 2008 року, відсотки за користування кредитом у розмірі 13,45 % річних, відповідач ОСОБА_1 лише у березні 2014 року звернулася до відповідача з заявою про надання розрахунку для узгодження сум, що підлягають сплаті.

Крім того, саме з підстав підвищення процентної ставки по кредиту без повідомлення поручителя, судом визнано припиненим договір поруки, і висновок суду з приводу цього сторонами не оспорюється.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з березня 2014 року перестала погашати кредит та сплачувати проценти за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим утворилась прострочена заборгованість за кредитом, яка по даний час нею не погашена.

Факт заборгованості за кредитним договором підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками та висновком судово-економічної експертизи. Крім того, зазначена обставина не заперечується представником відповідачки.

Як слідує з розрахунку заборгованості за договором, станом на 18 березня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 за сумою кредиту, що стягується достроково, складає 30045,80 доларів США, прострочена заборгованість за кредитом - 2693,86 доларів США, заборгованість за відсотками - 3688,34 доларів США.

З уточненого розрахунку заборгованості за кредитним договором слідує, що за несвоєчасне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за договором, їй нараховано пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 24494,01 гривень.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у встановлений договором строк.

В силу вимог ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з вимогами ч.І ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд першої інстанції підставно прийшов до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем ОСОБА_1 майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з неї в користь банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 36428 доларів США, в тому числі: 30045,80 доларів США сума кредиту, що стягується достроково, 2693,86 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, 3688,34 доларів США заборгованості за відсотками.

Рішення суду про зменшення розміру пені сторонами не оскаржується.

Колегія не приймає до уваги доводи представника відповідачки про те, що у неї немає заборгованості по кредитному договору, як такі що спростовуються матеріалами справи, зокрема розрахунку заборгованості за договором, а також висновком судово-економічної експертизи №36 від 18 листопада 2015 року.

Факт сплати відповідачкою щомісячних процентів по кредиту в більшому розмірі, ніж встановлено кредитним договором, сам по собі не свідчить про відсутність заборгованості.

Колегія не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивач не правильно нарахував заборгованість виходячи із процентної ставки 13%, тоді як ставка становила 13,45%.

Так, суд першої інстанції належним чином перевірив ці доводи відповідачки, дав їм належну оцінку.

З пояснень представника банку вбачається, що ними помилково зазначено відсотки в розмірі 13%.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №36 від 18 листопада 2015 року нарахування банком відсотків після 15 липня 2008 року проводилось за відсотковою ставкою у розмірі 13,45% річних.

Суд першої інстанції обгрунтовано не погодився з розрахунком експерта про розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 18 березня 2015 року в розмірі 30880 доларів США, оскільки він виконаний із застосуванням відсоткової ставки 13% річних.

Крім того, статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 1 червня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Н.Є. Фащевська

Судді: М.В. Ходоровський

Н.Б. Щавурська

/