АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/205/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2943/16Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н. С. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, про визначення порядку та способів участі у вихованні малолітньої дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, посилаючись на те, що з 15.09.2007р. по 03.02.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Зазначає, що на даний час між ним та відповідачкою виник спір щодо порядку та способів його участі у вихованні дитини, у зв»язку з чим прохав :- кожного буднього дня забирати сина до себе, за місцем свого проживання о 16:00 годині та повертати матері о 19:00 годині; кожної суботи забирати сина до себе, за місцем свого проживання, о 9:00 годині та повертати матері наступного дня, в неділю, о 9:00 годині;- у святкові дні, якщо такі дні припадають на понеділок, вівторок, середу, четвер або п'ятницю забирати сина до себе, за місцем свого проживання о 9:00 годині та повертати матері о 14:00 годині; -в літній період часу який буде збігатися з його щорічною відпусткою, забирати сина на 14 днів для проживання за місцем проживання батька та з правом переміщення дитини по території України з метою спільного відпочинку та оздоровлення, в т.ч. на морі; - у визначені дні спілкування батька і сина дозволити перебування дитини з батьком без присутності матері; -у визначені дні спілкування батька і сина дозволити відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Визначено порядок та способи участі ОСОБА_2 у вихованні сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дозволено:

- кожного буднього дня забирати сина до себе, за місцем свого проживання о 10:00 годині та повертати матері о 12:30 годині, - кожної суботи забирати сина до себе, за місцем свого проживання, о 10:00 годині та повертати матері наступного дня, в неділю, о 10:00 годині;

- у святкові дні, якщо такі дні припадають на понеділок, вівторок, середу, четвер або п'ятницю забирати сина до себе, за місцем свого проживання о 10:00 годині та повертати матері о 14:00 годині;

- у визначені дні спілкування батька і сина дозволити відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення оскаржив позивач, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду змінити, в частині відмови у задоволенні інших позовних вимог, - скасувати та задовольнити наступні позовні вимоги: в літній період часу, який буде збігатися із щорічною відпусткою ОСОБА_2, забирати сина на 14 днів для проживання за місцем проживання батька та з правом переміщення дитини по території України з метою спільного відпочинку та оздоровлення, в тому числі на морі; у визначені дні спілкування батька і сина дозволити перебування дитини з батьком без присутності матері. В іншій частині рішення суду першої інстанції прохав залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом неправомірно було відмовлено у спілкуванні сина з батьком без присутності матері, оскільки між сторонами по справі склались неприязні відносини, а спостерігання конфліктних ситуацій між батьком та матір'ю, негативно впливає на емоційний стан ОСОБА_6.

Вказує, що відмова в задоволенні позовної вимоги про спільний відпочинок влітку протягом 14 днів, порушує його права. Зазначає, що в нього наявна матеріальна можливість оздоровити сина, а він вже є достатньо дорослим, щоб знаходитьсь тривалий час без присутності матері.

Також, рішення місцевого суду в апеляційному порядку оскаржила відповідач ОСОБА_4 яка в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду змінити, визначити ОСОБА_2 наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у такий спосіб побачення: щовівторка та щочетверга з 17-00 год. до 19-00 год.; першої, третьої суботи місяця з 16-00 год. до 18-00 год.; другої та четвертої неділі місяця з 16-00 год. до 18-00 год.; побачення батька з сином дозволити у присутності матері.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом було порушено ряд процесуальних норм, на етапі відкриття провадження та дослідження та забезпечення доказів.

Окрім того, вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не врахував інтереси дитини, оскільки графік побачень, визначений рішенням суду, порушує режим для малолітнього ОСОБА_6.

Відповідач надала суду також заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в яких просить скаргу позивача відхилити та задовольнити її апеляційну скаргу.

У судовому засіданні позивач та його представник доводи, наведені в своїй апеляційній скарзі, підтримали та прохали її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 заперечували.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, 15.09.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі РАЦС Хорольського районного управління юстиції в Полтавській області (актовий запис №91, а.с.27).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син - ОСОБА_6, що підтверджується актовим записом №50 від 12.04.2013р., вчиненим у Відділі державної реєстрації актів цивільного станку реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції у Полтавській області, відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 12.04.2013 року (а.с.26).

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 03.02.2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Хорольського районного управління юстиції в Полтавській області, актовий запис №91 від 15.09.2007 року (а.с.27-28).

У подальшому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_5 було змінено прізвище на «ОСОБА_5» (а.с.128).

Згідно Акту обстеження умов проживання від 28.12.2015 року, складеного начальником служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації ОСОБА_9, головним спеціалістом сектору з питань опіки та піклування служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації ОСОБА_10, за адресою - АДРЕСА_1., де проживають ОСОБА_2, ОСОБА_5, та їх син ОСОБА_11, умови проживання визначено як добрі. Санітарний стан помешкання - добрий, в повному обсязі забезпечений меблями, побутовою технікою, продуктами харчування.

Також зазначено, що сім'я проживає разом за вищевказаною адресою. Часто виникають конфлікти. Батько дитини намагається зберегти сім'ю, але ОСОБА_5 категорично відмовляється, мотивуючи це постійними проблемами. В результаті бесіди з'ясовано, що батьки проживають разом і дитина перебуває на їх утриманні (а.с.9).

З копії відповіді Лікувального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Хорольського району №55 від 08.02.2016 року, вбачається, що дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 спостерігається в амбулаторії загальної практики сімейної медицини №2 лікувального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Хорольського району з народження. На огляд до лікарів дитину приводили обоє з батьків. І батько і мати турбуються про стан здоров'я дитини.

На спеціальному диспансерному обліку малолітній ОСОБА_6 не перебуває (а.с.12).

Згідно Висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Хорольської міської ради від 09.06.2016 року «Про обстеження умов проживання гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_6» встановлено, що умови проживання за адресою проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця: АДРЕСА_1 та теперішнього місця проживання його дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: АДРЕСА_2 відповідають умовам розміщення дітей (а.с.105).

Висновком комісії з питань захисту прав дитини Хорольської РДА від 17.06.2016 року №01-06/167 «Про вирішення спору між громадянами ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, щодо визначення порядку та способів участі у вихованні їх малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.», визначено, що батьки мають рівні права на виховання дитини. Також, комісією запропоновано ОСОБА_2 та ОСОБА_5 спільно вирішити питання, пов'язані з вихованням сина та врегулювати час перебування з дитиною, для вирішення даного питання покладалися на розсуд суду (а.с.106).

Задовольняючи позовні вимоги частково місцевий суд виходив із того, що батьки мають рівні права на виховання сина, та, з урахуванням обставин справи (віку, розпорядку для дитини, т.д.) було скореговано час перебування дитини з батьком та відмовлено у спільному літньому відпочинку протягом 14 днів.

Такий висновок місцевого суду не в повній мірі відповідає матеріалам справи та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з частинами 2, 3 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У відповідності до статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Згідно ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як зазначено вище, дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на спеціальному диспансерному обліку не перебуває, на огляд до лікарів дитину приводили обоє з батьків, які турбуються про стан здоров'я дитини (а.с.12); умови проживання дитини як за адресою матері, так і за адресою батька відповідають умовам розміщення дітей (а.с.105), а Висновком комісії з питань захисту прав дитини визначено, що батьки мають рівні права на виховання дитини та сторонам запропоновано спільно вирішити питання, пов'язані з вихованням сина та врегулювати час перебування з дитиною (а.с.106).

Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (ст. 158 СК України). У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

З аналізу наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності (а.с.68-81), колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_4 вчиняються перешкоди у спілкуванні позивача з сином ОСОБА_6, що виявляється у порушенні балансу спілкування сина з кожним з батьків, та у небажанні матері надати можливість для зустрічей батька за сином без її присутності.

На підставі вищевикладеного, наявні підстави для визначення судом способу спілкування батька з сином, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема батько зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини постійно, а не тільки за домовленістю із матір'ю, оскільки не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування позивача з дитиною виключно за домовленістю з відповідачкою, може протиправно обмежити права ОСОБА_2, щодо участі у вихованні дитини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 бажає спілкуватися з дитиною за місцем свого проживання з можливістю залишати її на ніч, а ОСОБА_5 проти такого спілкування у її присутності не заперечує, але вважає за необхідне враховувати вік дитини, особливості розпорядку дня дитини. А тому проти залишення дитини у позивача на ніч та спільного відпочинку у літній період протягом 14-ти днів без присутності матері заперечує.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 28.12.2015 року, проведеного працівниками служби у справах дітей Хорольської РДА за адресою АДРЕСА_1.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що для забезпечення нормального фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини та з метою забезпечення стабільного емоційного стану сина, йому необхідне спілкування як з матір'ю, так і з батьком.

Оскільки син ОСОБА_6 є малолітньою дитиною та досяг лише трирічного віку, у зв'язку з чим має особливий розпорядок дня, пов'язаний з харчуванням, сном т.д., то колегія суддів приходить до висновку, що необхідно відмовити у перебуванні сина з батьком у літній період протягом 14-ти днів за місцем проживання батька, з правом переміщення дитини по території України з метою спільного відпочинку та оздоровлення, в тому числі на морі.

Проте, вбачається за можливе встановити наступний порядок та способи участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина, а саме: спілкування з дитиною щовівторка та щочетверга з 17-00 до 19-00 год., за місцем проживання позивача; спілкування з дитиною щосуботи з 10-00 до 17-00 год. за місцем проживання позивача. У визначені дні спілкування батька і сина дозволити відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів.

Такий порядок, на думку колегії суддів, буде забезпечувати паритетність прав подружжя на участь у вихованні дитини та враховуватиме інтереси кожного з батьків.

Також, оскільки між сторонами по справі постійно виникають конфліктні ситуації, що призводить до сварок, які можуть мати негативний вплив на здоров'я сина ОСОБА_6, та оскільки визначений порядок спілкування батька з сином не включає нічний час, то вбачаються підстави для того, щоб у визначені дні дозволити перебування дитини з батьком без присутності матері.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що судом неправомірно відмовлено в задоволенні позовної вимоги про спільний відпочинок влітку протягом 14 днів, попри те, що в нього наявна матеріальна можливість оздоровити сина, а він вже є достатньо дорослим, щоб знаходитьсь тривалий час без присутності матері, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Колегія суддів, досліджуючи докази в їх сукупності, прийшла до висновку, що трирічний вік сина ОСОБА_6 не є достатнім для того, щоб 14 днів перебувати з батьком без присутності матері, а тому числі на відпочинку, поза місцем проживання батька. Проте, позивач при зміні обставин, які вплинули на прийняття такого рішення, не позбавлений права змінити даний графік порядку та способів участі у вихованні сина.

Твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_4 про те, що судом першої інстанції було порушено ряд процесуальних норм на етапі відкриття провадження, дослідження та забезпечення доказів, колегією судді до уваги не приймаються, оскільки не можуть були визнані такими, які б вплинули на правильність висновків суду щодо визначення порядку та способів участі у вихованні малолітньої дитини.

Згідно з п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,307, ч.1 ст.309, ст.ст. 316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , - задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2016 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, про визначення порядку та способів участі у вихованні малолітньої дитини, - задовольнити частково.

Встановити такий порядок та способи участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2:

-спілкування з дитиною щовівторка та щочетверга з 17-00 до 19-00 год., за місцем проживання позивача;

-спілкування з дитиною щосуботи з 10-00 до 17-00 год. за місцем проживання позивача.

У визначені дні спілкування батька і сина дозволити перебування дитини з батьком без присутності матері.

У визначені дні спілкування батька і сина, дозволити відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ О.В. Чумак

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун