Справа №463/1599/16-ц
Провадження №2/463/1166/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договірним зобовязанням на суму 70 240,06 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 27.05.2008р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1-502/95, згідно якого відповідачу надано кредит на суму 15 000 грн. на строк до 27.05.2011р. зі сплатою за користування кредитними коштами 0,0001 % річних та 300 грн. щомісячної комісійної винагороди. На забезпечення виконання зобовязань за цим договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором. Банком виконано зобовязання за кредитним договором та надано відповідачу грошові кошти, обумовлені договором, однак боржником не належним чином виконувався обовязок з його повернення. Внаслідок цього, станом на 24.04.2009р. утворилась заборгованість в розмірі 16 477,44 грн., яка була солідарно стягнута з відповідача та поручителя судовим наказом від 05.05.2009р. Така заборгованість погашалась в ході виконавчого провадження. Останній платіж здійснено 29.05.2015р. Заборгованість, що стягнута судовим наказом складалась із заборгованості по тілу кредиту, процентах та комісії і обраховувалась. Однак, з часу винесення судового наказу і до його повного виконання за користування кредитними коштами позичальнику відповідно до умов кредитного договору були нараховані відсотки, комісійну винагороду та пеню. Станом на 08.02.2016р. загальний розмір заборгованості становить 164 261,26 грн., з яких 15 320,03 грн. прострочена заборгованість по відсотках, 19 800 00 грн. прострочена заборгованість по комісіях, 129 141,23 грн. заборгованість по пені. Враховуючи, що розмір пені, який обраховувався за період з 08.02.2015р. по 08.02.2016р. в даній ситуації значно перевищує суму несплачених кредитних коштів, в примусовому порядку просить стягнути суму пені, яка співмірна сумі несплачених відсотків та комісії, тобто 35 120,03 грн. Також в примусовому порядку просить стягнути 15 320,03 грн. простроченої заборгованості по відсотках та 19 800 00 грн. простроченої заборгованості по комісіях, а всього, 70 240,06 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, скерував до суду заяву, в якій справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 27.05.2008р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1-502/95, згідно якого відповідачу надано кредит на суму 15 000 грн. на строк до 27.05.2011р. зі сплатою за користування кредитними коштами 0,0001 % річних та 300 грн. щомісячної комісійної винагороди. (а.с.5-8).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором, з неї, а також з поручителя ОСОБА_2 судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 05.05.2009р. (а.с.21) примусово стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 477,44 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, що стягувалась судовим наказом (а.с.23), станом на 24.04.2009р. така складалась із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12 3732 грн., заборгованості по сплаті щомісячної комісійної винагороди в розмірі 1500 грн., відсотків в розмірі 17,26 грн. та пені в розмірі 25 87,18 грн.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно п. п. 4.1, 4.7, 4.9, 6.1 кредитного договору, Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 0,0001 % річних. Позичальник щомісяця, в строк з 01 по 10 число кожного місяця сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів в розмірі 300 грн. У випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних ануїтетних платежів та/або щомісячних комісійних винагород за користування кредитними ресурсами застосовується процентна ставка у розмірі 36 % річних. За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-157цс16, на основі аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України сформулював правову позицію від 25.05.2016р., згідно з якою розяснив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно розрахунку заборгованості, який прийнятий судом як такий, що зроблений фахового у відповідності до умов договору (а.с.10-16), за період з 24.04.2009р. по 08.02.2016р. заборгованість за кредитним договором становить 164 261,26 грн., з яких 15 320,03 грн. прострочена заборгованість по відсотках, 19 800 00 грн. прострочена заборгованість по комісіях, 129 141,23 грн. заборгованість по пені.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно вимог ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення.

В цивільному праві неустойка виконує дві основні функції. Вона є способом забезпечення виконання зобов'язання та наслідком його порушення. До моменту порушення зобов'язання неустойка виконує функцію забезпечення, тобто стимулює боржника до належного виконання. Якщо зобов'язання боржником порушене, стягнення неустойки є наслідком такого порушення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Однак, як гласить ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

Сама-по-собі вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

У рішенні № 7-рп/2013 від 11.07.2013р. щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» Конституційний Суд України зазначив, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з Положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Враховуючи принципи розумності, справедливості та співмірності невиконаного грошового зобовязання до наслідків, які спричинені допущеним порушенням, суд погоджується з доводами позивача про те, що розмір пені, який дорівнює сумі несплачених відсотків і комісій та становить 35 120,03 грн. буде справедливим наслідком порушення відповідачем боргових зобовязань.

Таким чином, оскільки після видання судового наказу правовідносини сторін кредитного договору не припинились, а за кредитором зберігається право на отримання штрафних санкцій та процентів, передбачених договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення в повному обсязі стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в загальній сумі 70 240,06 грн.

У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10,60,88,169,209,212-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 514, 526, 533, 549, 551, 599, 610, 611, 625, 627, 629, 631, 1046, 1048-1050,1054, ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1(м. Львів, вул. Ромоданівська, 5/2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (м. Київ, вул. Артема, 60, , МФО 300131, р/р № 1026) заборгованість за кредитним договором № 1-502/95 від 27.05.2008 року в розмірі 70 240,06 грн. (сімдесят тисяч двісті сорок грн. шість коп.).

Стягнути з ОСОБА_1на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 1378 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки, передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Личаківським районним судом м. Львова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Леньо С. І.