МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Справа № 370/750/16-ц

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Устимчук М.Ю., при секретарі Захарченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарові Київської області справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 банк «Приватбанк» (далі позивач, ПАТ «КБ «Приватбанк»), звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, (далі-відповідач, позичальник), в якому просило стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.12.2011 року у сумі 11318,54 грн., яка складається з наступного: 498,17 грн. - заборгованість за кредитом; 6905,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 515,17 грн. - штраф (процентна складова). Також банк просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1378 грн. зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору ОСОБА_2 26.12.2011 року отримала від Приватбанку кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами ОСОБА_3», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

У порушення ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідач зобовязань не виконала, що стало підставою для звернення до суду.

В судове засідання представник позивача не прибув, згідно письмової заяви останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі.

Представником позивача також до суду були направлені поштою додаткові письмові пояснення, на підтвердження яких було подано додаткові докази, такі як: виписка про рух коштів по рахунку відповідача, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, фото відповідачки з отриманою кредитною карткою, виписка про внесення змін в тарифи по картках «Універсальна» та «Універсальна GOLD».

Відповідач в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Згідно поданих відповідачем письмових заперечень проти позову, які надійшли до суду 07.06.2016 року, остання просила відмовити в позові, вважаючи його безпідставним. В своїх запереченнях посилалась на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження отримання нею вказаного кредиту, зокрема первинних банківських документів, наприклад таких як банківська виписка, касовий документ, а підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку підтверджує лише виявлене нею бажання на отамання кредиту, але не сам факт його отримання. ОСОБА_4 не вважає договором, який тягне за собою певні юридичні наслідки, оскільки він підписаний одноособово лише нею, тоді як до вимог чинного законодавства договір має бути підписаний обома сторонами. А також посилалась на те, що в позовній заяві позивачем не наведено жодних формул, за якими здійснювався розрахунок заборгованості, а тому він є безпідставним.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерне товариства «ОСОБА_1 банк «Приватбанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «Приватбанк» - пункт 1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк», копія якого додана до позовної заяви.

26.12.2011 року ОСОБА_2, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписала ОСОБА_4 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 6).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами ОСОБА_3», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві (копія Умов та правил надання банківських а.с. 9-32 ).

Відповідно до укладеного договору б/н від 26.12.2011 року ОСОБА_2, отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується випискою по рахунку, з якої вбачається весь рух коштів по рахунку, та фото відповідачки з отриманою карткою, які містяться в матеріалах справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України (далі -ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору

Таким чином, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, також відповідно і до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ ОСОБА_1 банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила).

Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг ОСОБА_3, (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов)

Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua;https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання.

Підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, ОСОБА_3 банку Договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті ОСОБА_3 (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та ОСОБА_3. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті ОСОБА_3 (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок № 656968 (п.п.1.1.1.90 , 2.1.1.11 Умов) ключем до карткового рахунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов), яку отримав відповідач (фото з отриманою карткою міститься в матеріалах справи) та мобільний телефон який вказав відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві.

Картковий рахунок рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта (п.п. 1.1.1.90 Умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів.

За Допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати Дистанційне обслуговування (п.1.1.1.25 Умов комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта).

Таким чином банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль.

ОСОБА_3 надав суду довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_2, з якої вбачається, що відповідач отримала на картку кредитний ліміт у розмірі 500 грн. від 26.12.2011р.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

В свою чергу відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг: у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та ОСОБА_5), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення ОСОБА_5, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити ОСОБА_3 штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Пунктом 2.1.1.12.6. Умов та Правил встановлено, що за користування Кредитом і ОСОБА_5 нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 365 (триста шістдесят п'ять) календарних днів на рік.

Згідно п. 1.1.3.1.6. Умов та Правил клієнт доручає банку списувати кошти з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті банку за Договором, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з картрахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунка.

Тобто згідно умов договору встановлено право банку здійснювати погашення нарахованої заборгованості (відсотків, комісії, пені) за рахунок наданого кредитного ліміту.

Відповідно з пунктом 2.1.1.2.3. Умов та Правил клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає згоду банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Тобто при нарахуванні відсотків, комісій, пені і не внесення коштів клієнтом на погашення цієї заборгованості, банк здійснює погашення даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту.

Проте, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509. 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

У звязку з порушеннями відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором №б/н від 26.12.2011 року, останній станом на 29.02.2016 року має заборгованість у сумі 11318,54 грн. (згідно розрахунку позивача), яка складається з наступного: 498,17 грн. - заборгованість за кредитом; 6905,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 515,17 грн. - штраф (процентна складова).

Даний розрахунок було здійснено позивачем зокрема на підставі виписки по рахунку відповідачки, з якої вбачається весь рух коштів по рахунку та відповідно природа походження суми заборгованості за кредитним договором.

Нарахування заборгованості за відсотками позивачем було здійснено за формулою: N *М /365*2 *1=Z; А* М /365*2 *1=Х; де Z+Х=Y - нараховані відсотки на поточну заборгованість, N - поточне тіло кредиту, використане клієнтом до підвищення відсоткової ставки, А - нараховані відсотки (в поточному місяці)- для розрахунку можуть включатися також штрафи, якщо вони уже були нараховані (в поточному місяці), М - відсоткова ставка до та після підвищення 365 кількість днів у році, 2 коефіцієнт підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, 1- кількість днів.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України відсоткова ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику,

наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30,00 % на рік. Далі відсоткова ставка була змінена. Так, 01.09.2014 р. відповідно до Наказу ОСОБА_3 №СП-2014-6915682 від 18.08.2014р. відсоткова ставку була підвищена до 34,80%, 01.04.2015 р. відсоткова ставка була підвищена до 43,20%, згідно Наказу №СП-2015- 6552838 від 18.02.2015 р.

Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських, послуг.

Зокрема, згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_3 та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись ОСОБА_3 за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг «Обов'язки Клієнта»: у разі незгоди зі змінами Правил та/або ОСОБА_3 надати ОСОБА_3 письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед ОСОБА_3, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам.

Заяв про дострокове розірвання договору відповідач не подавав, що свідчить про згоду останнього зі змінами ОСОБА_3.

Необхідно зазначити, що підвищення відсоткової ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою відсотковою ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій відсотковій ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність відсоткової ставки по уже наявній кредитній заборгованості.

Також, сторони встановили в п. 2.1.1.12.6.4. Договору, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більш «210» днів вся заборгованість по кредиту згідно із заявою вважається простроченою. На залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню у розмірі, зазначеному в п. 2.1.1.12.6.1 Умов договору. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов договору у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, позичальник платить банку пеню в розмірі 50 грн., що затверджено Наказом №СП-2013- 6500941 від 28.01.2013р., в подальшому розмір пені було збільшено до 100 грн. Згідно з Наказом ОСОБА_3 №СП-2013-6776448 від 19.09.2013 р. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов договору нарахування за кожен випадок порушення зобов'язання, здійснюється з дня, коли відповідне зобов'язання має бути виконане позичальником

Вирішуючи вимоги за позовом суд керується наступним.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 7403,37 грн., з яких: 498,17 грн. - заборгованість за кредитом; 6905,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахованої позивачем пені у розмірі 2900 грн., яка відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, то з огляду на вимоги ч.3 ст.551 ЦК України, де зазначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені (неустойки) в даному випадку до розміру простроченої до повернення суми кредиту 498,17 грн.

Як вбачається з п. 2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніжна 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити ОСОБА_3 штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову; також, як вбачається з розрахунку позивача, відповідачу була нарахована пеня, яка відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.З наведено слідує, що за одне й теж порушення (порушення строків сплати щомісячних платежів) кредитним договором передбачено два види стягнення і штраф і пеня, що є неприпустимим, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1015,17 грн. (500,00 грн. - фіксована частина штрафу + 515,17 грн. - процентна складова штрафу).

Така правова позиція щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення відображене і у постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року у справі 6-2003цс15: «Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.»

Таким чином, враховуючи наведене, сума заборгованості за договором, яка підлягає задоволенню становить 7901,54 грн., з яких: 498,17 грн. - заборгованість за кредитом; 6905,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 498,17 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Враховуючи викладене, суд не приймає заперечення відповідачем щодо недотримання форми укладеного договору. Окрім того, позивачем було доведено відповідно до ст. 58-60 ЦПК України, належними та допустимими доказами, обставини на які посилався у позові, та проти яких заперечував позивач, зокрема: факт отримання кредиту та факт утворення заборгованості (підтверджується випискою по рахунку, з якої вбачається весь рух коштів по рахунку та відповідно природа походження суми заборгованості за кредитним договором, та фото відповідачки з отриманою карткою), правомірність зміни процентної ставки, яка передбачена договором та не суперечить діючому законодавству.

Щодо розподілу судових витрат суд керується наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п.1.ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (що становить 1378 грн.).

Таким чином, виходячи із розміру задоволених вимог, яка складає 7901,54 грн., з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі мінімальної ставки судового збору 1378 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , р/р №3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.12.2011 року в сумі 7901,54 грн., з яких: 498,17 грн. - заборгованість за кредитом; 6905,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 498,17 грн. заборгованість за пенею та комісією.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий М.Ю. Устимчук