У Х В А Л А

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Рівненської області від 9 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Національного університету водного господарства та природокористування, третя особа: Міністерство освіти і науки України про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, визнання трудового договору таким, що укладений на невизначений строк, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 5 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: визнано незаконним і скасовано наказ Національного університету водного господарства та природокористування від 30 червня 2015 року № 456 про звільнення ОСОБА_4 з роботи; поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді старшого викладача кафедри міжнародного права та юридичної журналістики Національного університету водного господарства та природокористування з 30 червня 2015 року; визнано таким, що укладений на невизначений строк трудовий договір зі ОСОБА_4 за цією посадою на 1,0 ставки; Стягнуто з Національного університету водного господарства та природокористування на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 липня 2015 року по день винесення рішення судом у розмірі 11 тис 643 грн. 87 коп, допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу старшого викладача у розмірі 2 тис 556 грн., моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 9 грудня 2015 року рішення районного суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання незаконним звільнення позивача з роботи, поновлення її на посаді старшого викладача кафедри міжнародного права та юридичної журналістики Національного університету водного господарства та природокористування з 30 червня 2015 року, визнання трудового договору таким, що укладений на невизначений строк, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, матеріальної допомоги на оздоровлення та моральної шкоди скасовано. У задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Рівненської області від 9 грудня 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень апеляційної та касаційної інстанцій та залишення в силі рішення суду першої інстанції з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального права України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме 23, 391 ,184, 252 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП України) та статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого, 11 грудня 2013 року, 4 лютого, 3, 17 червня 2015 року, 17 лютого 2016 року та постанову Верховного Суду України від 23 квітня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_4 звільнена з роботи на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України у зв᾿язку з закінченням строку трудового договору укладеного з нею як з науково-педагогічним працівником з дотриманням вимог діючого трудового законодавства, в тому числі і Закону України «Про вищу освіту». При цьому суди виходили з того, що позивачкою не надано доказів того, що вона є одинокою матір᾿ю; щодо згоди профкому на її звільнення то така при звільненні з вищезазначених підстав не потрібна.

Разом з тим у справі на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в якій як на приклад неоднакового застосування судом статті 184 КЗпП України посилається ОСОБА_4, зокрема від 17 лютого 2016 року, задовольняючи частково позовні вимоги, суди дійшли висновку про порушення порядку встановленого частиною 3 статті 184 КЗпП України під час звільнення позивачки з роботи, оскільки встановлено, що вона є матір'ю-одиначкою, яка виховує неповнолітню дитину.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справі, судове рішення в якій надано заявником для порівняння, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Не є прикладами неоднакового застосування норм матеріального права й надані ОСОБА_4 ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2013 року, 11 грудня 2013 року, 4 лютого 2015 року, 3 червня 2015 року, 17 червня 2015 року, оскільки відповідачі хоч і звільнені з роботи з підстав пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України, проте вони не є науково-педагогічними працівниками і на них не розповсюджується дія Закону України «Про вищу освіту».

Постанова Верховного Суду України від 23 квітня 2014 року не є прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки має місце різне матеріально-правове регулювання спірних відносин, у справі в якій ухвалена вищезазначена постанова позивача звільнено з роботи з іншої підстави, а саме згідно пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до Національного університету водного господарства та природокористування, третя особа: Міністерство освіти і науки України про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, визнання трудового договору таким, що укладений на невизначений строк, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та відшкодування моральної шкоди до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
А.Г. Ярема