Справа №751/6868/16-ц
Провадження №6/751/299/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Філатової Л. Б.

при секретарі Грищенко Н. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26.12.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 700004251 від 06.03.2008 року, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз» у справі № 4540-2/1157/14 від 26.12.2014 року за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 700004251 від 06.03.2008. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що про рішення третейського суду він дізнався лише 08.06.2016 року коли отримав вимогу державного виконавця. Вказує, що рішення третейського суду було винесено без його участі і судове повідомлення про розгляд справи він не отримував. Вважає, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не підвідомча третейському суду відповідно до п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди», оскільки стосується захисту прав споживачів. Посилається, що третейський суд не мав право розглядати дану справу, оскільки вона стосується захисту прав споживачів. Посилається, що аналогічні правові позиції висловлені в постанові Верховного суду України від 02.09.2015 року №6-856цс15.

В судове засідання учасники розгляду не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст.74 ЦПК України. Від заявника надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримує і просить їх задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.389-4 ЦПК України неявка осіб, які беруть участь у справі не перешкоджає розгляду заяви. За даних обставин, суд вважає за можливе розглянути справи у відсутності учасників і згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, матеріали третейської справи № 4540-2/1157/14, суд вважає, що строк звернення із заявою про скасування рішення третейського суду ОСОБА_1 слід поновити, а заяву про скасування рішення третейського суду задовольнити. При цьому суд виходить з наступного:

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26.12.2014 року по справі № 4540-2/1157/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» були задоволенні в повному обсязі, та стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованість за кредитним договором № 700004251 від 06.03.2008 року у сумі 62286,62 гривень, судові витрати в сумі 400 гривень.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 08.05.2015 року було задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа і видано виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26.12.2014 року по справі № 4540-2/1157/14.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 389-1 ЦПК України заява про скасування рішення третейського суду подається сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов»язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, що її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 знав або повинен був знати про рішення третейського суду від 26.12.2014 року до 08.06.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» суду не надав, а отже суд приймає до уваги пояснення заявника, викладені ним в заяві дізнався про рішення третейського суду від 26.12.2014 року лише 08.06.2016 року (отримав вимогу державного виконавця від 06.06.2016 року) і вважає поважними причини пропуску строку звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, а тому строк звернення ОСОБА_1 до суду підлягає поновленню.

Відповідно до ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно зі ст.7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» іноземна валюта як засіб платежу може використовуватися лише у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту. Такі розрахунки повинні здійснюватися лише через уповноважені банки в порядку, встановленому Національним банком України. Розрахунки іноземною валютою між резидентами допускаються лише в магазинах безмитної торгівлі, а також під час реалізації товарів на шляху руху транспортних засобів при міжнародних перевезеннях.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 отримав в ЗАТ «Альфа-Банк» споживчий кредит на суму 10 801,08 доларів США зі сплатою 13,5 % річних (кредитний договір № 700004251 від 06.03.2008 р.), а отже рішення третейського суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника в іноземній валюті ухвалене всупереч вимогам закону щодо порядку проведення грошових розрахунків на території України в іноземній валюті.

Відповідно до ч.4 ст.389-4 ЦПК України суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389-5 цього Кодексу.

Статтею 389-5 ЦПК України, частиною 3 статті 51 Закону України «Про третейські суди» визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, в якій прийнято рішення третейського суду не підвідомча третейському суду відповідно до Закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам Закону; третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі.

За змістом статей 1, 2, 6 Закону України «Про третейські суди» підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

П.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди» від 11.05.2004 року з наступними змінами та доповненями (в редакції Закону України «Про внесення зміни до ст.6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 року) визначено, що третейським судам не підвідомчі справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). ОСОБА_3 набрав чинності 12.03.2011 року

Відповідно до п.22 і п.23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 11.05.2004 року з наступними змінами та доповненнями, споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов»язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов»язків найманого працівника, а споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

У даній справі, рішення третейського суду, постановлене у справі щодо проведення розрахунку за укладеним резидентами кредитним договором, предметом якого була іноземна валюта - долари США і даний кредит є споживчим, а тому незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертався з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Даний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03.02.2016 року у справі № 6-2630цс15.

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті, як вже зазначалося вище, регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків. Статтею 16 Декрету встановлено фінансові санкції, які застосовуються до резидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 Декрету незаконне використання валютних цінностей як засобу платежу тягне за собою адміністративну відповідальність (ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отже, норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні.

Суд приходить до висновку, що наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку третейськими судами. Вказаний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-831цс14, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Крім того під час винесення рішення - 26.12.2014 року, ОСОБА_3 України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.389-5 ЦПК, п.1, 16 ч.3 ст.51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду підлягає скасуванню саме із зазначених підстав, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 389-1 389-6 ЦПК України, Законом України «Про третейські суди» від 11.05.2004 року із наступними змінами та доповненнями, Законом України «Про захист прав споживачів», суд,

Ухвалив:

ОСОБА_1 поновити строк звернення до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 26.12.2014 року у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 700004251 від 06.03.2008 року.

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26.12.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 700004251 від 06.03.2008 року задовольнити.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» (місце третейського розгляду 14017, місто Чернігів, проспект Перемоги, 62) від 26.12.2014 року, прийнятого судом у одноособовому складі суддя Веремій Т.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати повністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Л. Б. Філатова