Справа № 219/4715/16-ц
Провадження № 2/219/2542/2016
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

19.07.2016 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Тулаїнової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Сіверська міська рада Бахмутського району Донецької області

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Зазначає, що відповідач за місцем реєстрації не проживає.

Позивач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог.

Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток. Відповідно до ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Сіверська міська рада Бахмутського району Донецької області, у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала.

З урахуванням ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з актом, складеним депутатом Сіверської міської Ради та у складі сусідив, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за місцем своєї реєстрації з 2013 року (а.с. 9).

Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2014 року у справі №219/6019/2-13-ц, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано шлюб, зареєстрований 07 серпня 2004 року виконкомом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області (а.с.10).

Судом установлено, що будинок №34, який розташований в м. Сіверськ Донецької області по вул. Артема (нині вул. Ямська), належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 вересня 2008 року, реєстраційний номер 5701041, серії ВКР № 628061, виданого Державним нотаріусом Другої Артемівської нотаріальної контори (а.с.11).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.11.2008 року №20804539, будинок 34, вул. Артема (нині вул. Ямська), м. Сіверськ Артемівського району (нині Бахмутського району) Донецька область в параметрах запиту власники: ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно довідки Комунального підприємства «Артемівське бюро технічної інвентаризації» №1071 від 31 грудня 2012 року, про приналежність нерухомих об'єктів будинок №34 що розташований в м. Сіверськ Донецької області по вул. Артема (нині вул. Ямська), належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 4927 від 26 вересня 2008 року, виданого Державним нотаріусом Другої Артемівської нотаріальної контори та зареєстрованим 04 листопада 2008 року (а.с.41).

Приймаючи рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 Закону України "Про власність").

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК).

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не є власником спірного будинку, у спірному будинку не проживає, особистих речей у будинку не зберігає, будинком не цікавиться, його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком № 34, який розташований в м. Сіверськ, вул. Ямська (вул. Артема).

Керуючись статей 10, 11, 60, 61, 214, 215-218, 224 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, ст. 405 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Сіверськ, вул. Ямська ( вул. Артема) буд. № 34.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.В.Давидовська