АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

14 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Антоненко Н.О.,Стрижеуса А.М.

при секретарі: Голубович С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду м.Києва від 10 травня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 10.05.2016 року даний позов задоволено. Шлюб сторін ,зареєстрований 02.02.2002 року за актовим записом № 136 Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва, розірвано.

Не погодившись з рішенням суду в частині обгрунтування мотивів розпаду сім'ї, позивач подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про зміну мотивувальної частини судового рішення та зазначення в ній,що причиною розпада сім'ї стало психологічне насилля з боку ОСОБА_2 по відношенню до дружини та дітей,а також виключити із мотивувальної частини фразу про те,що кожна сторона окремо піклується про дитину,яка з ним проживає. Посилається на неналежну оцінку поданим нею письмовим доказам,не відповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник за довіреністю ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того,що збереження сім'ї сторін є неможливим,а вжиті судом заходи щодо примирення у вигляді надання сторонами строку протягом п'яти місяців, не призвели для відновлення шлюбних відносин. За вказаний період сторони до взаєморозуміння не прийшли, проживають окремо, не піклуються один про одного , мають протилежні погляди щодо сімейних відносин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом сторони зареєстрували шлюб 02.02.2002 року. Від шлюбу мають двох дітей : сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2.

У вересні 2015 року позивач з донькою залишила місце спільного проживання та проживає окремо.

Неповнолітній син сторін наразі проживає із батьком.

Прийняті судом заходи щодо примірення сторін позитивних наслідків не дали.

Між сторонами склалися неприязнені стосунки та існують судові спори.

В суді апеляційної інстанції сторони підтвердили,що шлюбні стосунки між ними припинені і не відновлювалися,що свідчить про стійкий розлад сімейних стосунків.

З огляду на таке,суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу встановлених ч.2 ст.112 СК України.

Посилання позивачки на те,що сім'я сторін розпалася з підстав психологічного насильства з боку відповідача, ретельно перевірялися судом першої інстанції. Колегія суддів погоджується з висновками суду в цій частині і вважає ,що надані позивачкою на підтвердження такому докази, зокрема: психолого-педагогічні характеристики за зверненням ОСОБА_1,її скарги та заяви про вчинення правопорушення відповідачем,її листи та звернення до поліції,РУГУ МВС України та райдержадміністрації ,не дають підстав для беззаперечного висновку про вчинення відповідачем агресії та психологічного насильства до позивачки і їх дітей.

В судому засіданні сторони вказували ,що син залишився проживати з батьком,а донька - з матір'ю,зрозуміло ,що кожен з батьків безумовно піклується про дитину,яка з ним проживає,а тому відсутні підстави для виключення такої фрази із мотивувальної частини судового рішення.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 757/31875/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 9085 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.