Справа № 505/2847/16-ц
Провадження № 2/505/1635/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

г о л о в у ю ч о г о - судді Нікітішина В.П.

при с е к р е т а р і - Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Подільської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що у 1989 році його дружина ОСОБА_4 отримала спадщину у вигляді 1/2 частини будинку за адресою АДРЕСА_1. Іншу половину вищевказаного будинку отримав у спадщину рідний брат дружини ОСОБА_3. Після отримання спадщини ОСОБА_3 він, позивач, з ним вони домовився, що позивач сплачує йому кошти за його частку у спадщині, а той в свою чергу за ці кошти купляє собі інший будинок.

Ця усна домовленість ними була виконана.

Оформленням всіх документів займалась його дружина, тому вважав себе власником 1/2 частини будинку, оскільки сплатив ОСОБА_3 власні кошти, а дружина ОСОБА_4 не мала претензій щодо оформлення 1/2 частини будинку на нього.

З 1989 року і до цього часу він з сім'єю проживає у цьому будинку і ніхто не заявляє не будь-яких прав на будинок, не вчиняє дій, які б свідчили про його обов'язок повернути будинок власнику. Вже 27 років ніхто не цікавився цим будинком, окрім нього і його сім'ї. Я сплатив ОСОБА_3 гроші, він придбав собі будинок, а я з сім'єю з 1989 року проживаю в будинку по АДРЕСА_1 .

Факт того мого проживання за вищевказаною адресою з 1989 року підтверджується довідкою від голови квартального комітету.

Просив визнати за ним в порядку набувальної давності право приватної спільної часткової власності на ? частини житлового будинку позначеного в плані літ. «А», загальною площею 66,6 кв. м., в тому числі житловою площею 42,2 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: гараж літ «Д», сарай літ. «Б», навіс літ «ж», літня кухня літ. «Ж», убиральня літ. «Б-1», літній душ літ. «К», огорожа №1, ворота №2, вимощення -І, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

В ході розгляду справи у суді позивач підтримав позов у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позов визнали і підтвердили викладені позивачем обставини справи.

Представник відповідача Подільської міськради в судове засідання на виклик суду не з'явився. Причин неявки суду не повідомив. Заперечень до позову не представив. Тому справу розглянуто у його відсутність за наявними у справі доказами

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про таке.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону бо на незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, надуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Добросовісне володіння це володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те. що протягом зазначеного в законі строку володілець не вчиняв дій. що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.

У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 344ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не

могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в

її володінні.

- вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про

приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

У відповідності до п. 13 Постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Як вбачається з матеріалів справи житловий будинок з відповідними господарськими будівлями й спорудами за адресою: АДРЕСА_2 числиться на праві спільної часткової власності в рівних частинах за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.06.1989 року.

Як вбачається з Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2,виготовленого СПД ОСОБА_7 14.09.2016 року на ім'я ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в натурі є - житловий будинок літ. «А», загальною площею 66,6 кв. м., в тому числі житловою площею 42,2 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: гараж літ «Д», сарай літ. «Б», навіс літ «ж», літня кухня літ. «Ж», убиральня літ. «Б-1», літній душ літ. «К», огорожа №1, ворота №2, вимощення -І. Вартість будинку з надвірними будівлями складає - 54480 грн.

Факт того, що позивач з 1989 року і до цього часу відкрито безперервно володіє та користується цим будинком підтверджуються довідкою від голови квартального комітету від 03.08.2016 року.

Згідно даних паспорту позивача його реєстрація у цьому будинку з 13.02.1991 року.

Факт правомірного заволодіння позивачем цим будинком підтверджується визнанням позову відповідачами у справі.

Зважаючи на встановлені судом обставини справи та положення чинного законодавства з цього приводу, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.15,328,344 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_1, в порядку набувальної давності право приватної спільної часткової власності на ? частини житлового будинку позначеного в плані літ. «А», загальною площею 66,6 кв. м., в тому числі житловою площею 42,2 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: гараж літ «Д», сарай літ. «Б», навіс літ «ж», літня кухня літ. «Ж», убиральня літ. «Б-1», літній душ літ. «К», огорожа №1, ворота №2, вимощення -І, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання його копії.

С у д д я -