Ухвала

іменем україни

20 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гвоздика П.О., Висоцької В.С.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення способу участі батька у вихованні дитини, зобов'язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року встановлено спосіб його участі як батька у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом побачень: першої та третьої суботи кожного місяця з 09.00 год. до 13.00 год., другої та четвертої неділі з 13.00 год. до 18.00 год. без присутності матері в смт Брусилів Житомирської області. Проте, виконати рішення суду в зазначений спосіб неможливо, оскільки місцем його виконання є смт Брусилів Житомирської області, яке не є територіально прийнятним для позивача, як батька, з об'єктивних причин: погані відносини з батьками відповідача та із самою ОСОБА_4, які мешкають в смт Брусилів Житомирської області, відсутність місць, належних для побачень з дитиною, тощо. ОСОБА_3 вважає за необхідне змінити встановлений спосіб шляхом визначення такої участі, а саме: систематичні побачення з дитиною за місцем його проживання та місця реєстрації дитини АДРЕСА_1 з 18.00 год. п'ятниці до 18.00 год. неділі кожного 2-го та 4-го тижня місяця з правом відвідувань місць загального відпочинку громадян у м. Києві, без присутності матері дитини; 30 днів поспіль будь-якого літнього місяця календарного року до досягнення дитиною 14-річного віку, з правом виїзду за межі м. Києва до курортних зон України з повідомленням про це матір дитини; щорічно, до досягнення 14-річного віку дитини, проводження часу з дитиною за попереднім узгодженням з матір'ю дитини протягом семи днів періоду з 01 по 15 січня.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року, позов задоволено частково. Встановлено ОСОБА_3 години участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за наступним графіком: перша, третя субота місяця з 09.00 год. до 13.00 год. і без можливої присутності матері дитини; друга, четверта неділя місяця з 13.00 год. до 18.00 год. і без можливої присутності матері дитини; святкові дні та дні канікул, за попередньою домовленістю з мамою дитини, і без можливої її присутності. Зобов'язано ОСОБА_3 дотримуватися режиму харчування та відпочинку дитини, не допускати дій та розмов проти матері дитини. Зобов'язано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у вихованні дитини та у спілкуванні з нею.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про необхідність встановити позивачу години участі у вихованні та спілкуванні з сином за порядком, запропонованим Органом опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, проте, з деяким корегуванням.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року визначено спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом побачень: першої та третьої суботи кожного місяця з 09.00 год. до 13.00 год., другої та четвертої неділі з 13.00 год. до 18.00 год. без присутності матері в смт Брусилів Житомирської області.

Проте, виконання вказаного рішення суду стало неможливим, що визнається сторонами, зважаючи на те, що місцем його виконання є смт Брусилів Житомирської області, яке не є територіально прийнятним для позивача, як батька, з об'єктивних причин: погані відносини з батьками відповідача та із самою ОСОБА_4, які мешкають в смт Брусилів Житомирської області, відсутність місць, належних для побачень з дитиною, тощо.

Дитина та її батьки (сторони) зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою форми № 3. Проте, дитина тимчасово мешкає в смт Брусилів Житомирської області, а відповідач частково в смт Брусилів, частково за зареєстрованою адресою. Батько дитини проживає за місцем своєї реєстрації у м. Києві.

Актом обстеження умов проживання позивача (батька дитини), проведеного 09 червня 2015 року спеціалістами Служби у справах дітей за адресою реєстрації позивача, встановлено, що квартира з усіма побутовими та комунальними зручностями, складається із двох кімнат, облаштована необхідними меблями та побутовою технікою, санітарно-гігієнічний стан добрий. Для проживання, розвитку, виховання та відпочинку дитини створені всі належні та необхідні умови; батько дитини спроможний готувати їжу для малолітнього сина, забезпечувати його всім необхідним під час можливого перебування дитини за вказаною адресою.

Дитина має задовільний стан здоров'я.

Сторони проживають за різними адресами. Мають місце непоодинокі випадки перешкоджання відповідачем та її батьками участі батька дитини у вихованні сина та спілкуванні з ним. Дана обставина частково визнається відповідачем, при цьому вона погоджується встановити батьку дитини години спілкування з сином за графіком, визначеним Органом опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації.

Між батьком та сином склались позитивні відносини, батько бажає приймати участь у вихованні дитини, проте, рішення, яке постановлене судом, неможливо виконувати з підстав чітко визначеної територіальності його виконання - в смт Брусилів Житомирської області.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім'ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ст. 157 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Згідно з частинами 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.

Висновком Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 20 липня 2015 року запропоновано встановити позивачу години участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно графіка: перша, третя субота місяця з 09.00 год. до 13.00 год.; друга, четверта неділя місяця з 13.00 год. до 18.00 год.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з'ясуванні.

Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Разом з тим, виходячи з графіку побачень батько буде позбавлений можливості в повній мірі впливати на розвиток дитини, не зможе забезпечити її оздоровлення та вжити інших заходів, необхідних для нормального розвиту і виховання дитини, оскільки судами не враховано, що сторони проживають у різних населених пунктах, а позивачу потрібно багато часу щоб доїхати до сина та повернутися до м. Києва, що в свою чергу призведе до обмеження дитини у належному догляді батька та порушення її права на спілкування з останнім. За встановлений судами проміжок часу, з 9.00 год. до 13.00 год. у суботу та 13.00 год. до 18.00 год. у неділю, позивач не зможе поїхати до смт Брусилова Житомирської області, взяти участь у вихованні та спілкуванні з сином і повернутися до м. Києва.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій, при вирішенні питання про встановлення способу спілкування позивача із сином, повинні були правильно визначити характер спірних правовідносин, правові норми, що їх регулюють, та з'ясувати, чи дотримано Органом опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації визначений законом порядок встановлення способу спілкування з дитиною.

За таких обставин, обраний судами спосіб вирішення спору не сприяє нормальному розвитку малолітньої дитини і її нормальному емоційному стану.

Таким чином, суди попередніх інстанцій доводів та заперечень сторін не перевірили, не встановили у повному обсязі фактичні обставини, що мають значення для справи, не дотрималися вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не дали юридичної оцінки наданим сторонами доказам, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: П.О. Гвоздик

В.С.Висоцька

О.В.Умнова

І.М. Фаловська