У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Закропивного О.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Кадєтової О.В.,

КарпенкоС.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум») звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 6 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 16 217 доларів США для придбання автомобіля зі сплатою 11,5 % річних терміном користування до 5 грудня 2014 року. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 9 вересня 2015 року утворилася заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ «Банк Форум» у розмірі 53 209 грн 93 коп. Таким чином, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 7 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2015 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 7 жовтня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Банк Форум» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів за кредитним договором від 6 грудня 2007 року у розмірі 9 851 грн 4 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат

У поданій касаційній скарзі уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» просить рішення апеляційного суду у частині відмови у задоволенні позову скасувати, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що судове рішення про стягнення кредитної заборгованості відповідачем виконано у повному обсязі, виконавче провадження закінчено, умови кредитного договору виконані, а тому відсутні підстави для нарахування заборгованості за кредитним договором після ухвалення судового рішення 16 грудня 2014 року.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення міськрайонного суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що банк за умовами договору має право на стягнення пені з 29 жовтня 2014 року (час, по який було стягнуто заборгованість заочним рішенням) по 28 серпня 2015 року (час фактичної сплати тіла кредиту та відсотків). Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення 661,73 доларів США тіла кредиту, суд апеляційної інстанції виходив із того, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки зазначена заборгованість була стягнута заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатська область від 16 грудня 2014 року.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 6 грудня 2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого боржник отримав кредит для придбання автомобіля у розмірі 16 217 доларів США, зі сплатою 11,5 % річних, терміном користування до 5 грудня 2014 року.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 грудня 2014 року з ОСОБА_3 стягнуто суму заборгованості за кредитним договором від 6 грудня 2007 року в розмірі 38 588 грн 34 коп., яка складається із простроченої заборгованості з повернення кредитних коштів - 22 423 грн 78 коп., поточної заборгованості з повернення кредитних коштів - 6 514 грн 33 коп., простроченої суми заборгованості за нарахованими процентами - 2 237 грн 68 коп., поточної суми заборгованості за нарахованими процентами - 258 грн 89 коп., пені з розрахунку 0,2 % в день за простроченим кредитом та процентами у розмірі 7 153 грн 68 коп.

28 серпня 2015 року ОСОБА_3 виконав заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 грудня 2014 року, погасивши стягнуту судом заборгованості, на підставі чого державним виконавцем ВДВС Мукачівського МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

За умовами п. 7.3 кредитного договору договір набирає чинності з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання зобов'язання боржник сплачує пеню в розмірі 0,2 % за кожен день прострочення з суми неповерненого кредиту та /або несплачених процентів

Погашення тіла кредиту, процентів та пені, що нараховані за період до жовтня 2014 року, було здійснено 28 серпня 2015 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір у силу ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається виконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

За таких обставин, банк має право на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з 29 жовтня 2014 року (час, по який було стягнуто заборгованість заочним рішенням) по 28 серпня 2015 року (час фактичної сплати тіла кредиту та відсотків).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається виконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

За таких обставин, банк має право на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з 29 жовтня 2014 року (час, по який було стягнуто заборгованість заочним рішенням) по 28 серпня 2015 року (час фактичної сплати тіла кредиту та відсотків).

За таких обставин, висновок суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позову є передчасним, кредитор має право на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України та на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Оскільки суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 304, 315 ЦПК України в достатньому обсязі не перевірив законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору, чим порушив норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Закропивний

Судді: Ю.Г. Іваненко

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко

І.М.Фаловська