УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Житомирської області від 09 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк», банк) звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 10381,64 доларів США, з яких заборгованість за кредитом - 6734, 66 доларів США та відсотки за користування кредитом - 3646, 98 доларів США, а також 101 597 грн 51 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту та 61 588 грн 76 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту.

На обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк» посилався на неналежне виконання ОСОБА_4 умов укладеного між сторонами кредитного договору від 19 квітня 2007 року № 549-007/07Р, у зв'язку із чим виникла вказана вище заборгованість, яку банк просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 лютого

2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 09 червня

2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 лютого

2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк» про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом за період з 09 вересня 2012 року

по 16 червня 2015 року а також про стягнення заборгованості з пені за період з 09 вересня 2014 року по 16 червня 2015 року скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 549-007/07Р від 19 квітня 2007 року у розмірі: 3062 доларів 66 центів США, що еквівалентно 76 395 грн 30 коп., заборгованості за кредитом; 1 361 долар 58 центів США, що еквівалентно 33 963 грн 39 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 49 852 грн 28 коп. пені.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ПАТ КБ «Правекс-Банк» на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що відповідачем останній платіж за договором було здійснено у серпні 2010 року і доказів вчинення позичальником дій, які б свідчили про переривання перебігу позовної давності, ПАТ КБ «Правекс-Банк» не надано, а тому дійшов висновку, що позовні вимоги банку, заявлені у вересні 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності, про застосування якої просив відповідач.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом за період з 09 вересня 2012 року по 16 червня 2015 року а також про стягнення пені за період з 09 вересня 2014 року по 16 червня 2015 року та ухвалюючи в цій частині нове рішення, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що термін дії кредитного договору визначено сторонами до 19 квітня 2014 року, а також враховуючи, що ОСОБА_4 звернулася до суду першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності, останній платіж за кредитним договором було здійснено у липні 2010 року та умовами договору передбачено погашення кредиту та сплату відсотків частинами, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову в межах строку позовної давності.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.М. Коротун

Т.О. Писана