У Х В А Л А

Справа № 183/7665/14

№ 4-с/183/42/16

14 грудня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Дубовенко І.Г.,

при секретареві Драній В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Дніпро», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 жовтня 2016 року звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, в якій просить:

- визнати незаконними дії виконавця з включення нерухомого майна котеджу, що складає 1/50 частину бази відпочинку «Рівер-клаб», розташований за адресою: с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області до акту опису й арешту майна від 25 лютого 2016 року;

- скасувати арешт нерухомого майна, накладений постановою ВП № 48757171 виконавця від 21 вересня 2015 року;

- визнати бездіяльність виконавця в межах зведеного виконавчого провадження № 50553088 (ВП № 50406616) з примусового виконання виконавчого листа 183/7665/14 від 01 березня 2016 року, яка полягає у не проведенні рецензування Висновку про вартість майна від 23 травня 2016 року, виконаного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_4 неправомірною;

- зобовязати виконавця призначити рецензування Висновку про вартість майна від 23 травня 2016 року, виконаного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_4

В обґрунтування скарги скаржник посилався на те, що виконавець при виконанні рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 4336612,67 грн. незаконно в супереч вимогам ст.ст. 52, ч. 8 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 33, 39 ЗУ «Про іпотеку» описав та наклав арешт на майно, а саме: котедж літ.Л, загальною площею 66,6 кв.м., в тому числі навіс, що складає 1/50 частину від в.в. «Рівер-Клаб», що належить ОСОБА_1 та перебуває в іпотеці.

Крім того, під час зупинення виконавчого провадження виконавець в супереч вимогам ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» - проводив виконавчі дії, а саме направив на адресу ОСОБА_1 звіт про оцінку майна.

На заперечення ОСОБА_1 щодо оцінки майна, виконавцем всупереч вимогам ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» не призначено рецензування звіту про оцінку майна.

Крім того, висновком про вартість майна, а саме: котеджу літ.Л, загальною площею 66,6 кв.м., в тому числі навіс, що складає 1/50 частину від в.в. «Рівер-Клаб», що належить ОСОБА_1, від 23 травня 2016 року наданим ОСОБА_4 складає 753 037 грн., що на його думку занижена в декілька разів. Тому як згідно звіту про оцінку цього ж майна, виконаного 26 серпня 2015 року субєктом оціночної діяльності ОСОБА_5 вартість майна складає 6 328 800 грн.

В судове засідання особи, що беруть участь у справі не зявилися, представник скаржника в своїй заяві просить розгляд справи відкласти, а в разі неможливості розглянути скаргу за його відсутності, скаргу підтримує, просить задовольнити її.

Суд, заслухавши осіб, що беруть участь у справі, приходить до наступних висновків, а саме:

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненю їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

З копії виконавчого провадження № 50553088 вбачається, що 11 жовтня 2016 року представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. Інших відомостей щодо повідомлення ОСОБА_1 про хід виконавчого провадження, матеріали ВП 50553088 не містять.

Враховуючи, що до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скаржник звернувся 20 жовтня 2016 року, то посилання представник зацікавленої особи на те, що скаржником пропущений строк є необґрунтованими.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

04 березня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 відкрите виконавче провадження № 50406616 за виконавчим листом № 183/7665/14 виданим 01 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОСОБА_3 ДНІПРО» заборгованості.

17 березня 2016 року зазначене виконавче провадження приєднане до зведеного виконавчого провадження за № 50553088.

10 червня 2016 року постановою державного виконавця зупинено виконавче провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 37 ЗУ «про виконавче провадження».

04 жовтня 2016 року постановою державного виконавця поновлене виконавче провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Щодо посилань скаржника про незаконність дій виконавця в частині складення акту опису та арешту майна та щодо його скасування, то суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» - звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

З матеріалів цивільної справи № 183/7665/14 вбачається, що стягувач за розглядуваним виконавчим провадженням і є заставодержателем.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання в скарзі на висновки ВСУ у справі № 6-94цс11 від 15 лютого 2012 року, тому як відповідно до зазначеної постанови встановлено, що зазначене заявником судове рішення не є прикладом неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

А тому в задоволенні вимог скаржника щодо визнання незаконними дій виконавця з включення нерухомого майна котеджу, що складає 1/50 частину бази відпочинку «Рівер-клаб», розташований за адресою: с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області до акту опису й арешту майна від 25 лютого 2016 року та скасування арешту нерухомого майна, накладений постановою ВП № 48757171 виконавця від 21 вересня 2015 року необхідно відмовити.

Що стосується вимог скаржника щодо проведення виконавчих дій виконавцем під час зупинення виконавчого провадження, то суд приходить до наступного.

Відповідно до інформації з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що після зупинення 10 червня 2016 року до його поновлення виконавцем виконавчих дій не провадилося, а направлення на адресу ОСОБА_6 копії звіту про оцінку майна є його обовязком, а не виконавчою дією, відповідно до ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження».

А тому в цій частині скарги також належить відмовити.

Що стосується вимог скаржника щодо визнання бездіяльності виконавця у не проведенні рецензування висновку про вартість майна, то суд приходить до наступного.

Пунктом 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до вимог ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем. Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають

право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Згідно висновку про вартість майна, затвердженого 23 травня 2016 року, що надійшов до виконавчої служби за вх.3299 10 червня 2016 року вартість котеджу літ.Л, загальною площею 66,6 кв.м., в тому числі навіс, що складає 1/50 частину від в.в. «Рівер-Клаб», складає 753037 грн. Копію зазначеного висновку скаржником отримано 24 червня 2016 року.

Як вбачається з наданих скаржником копії заяви від 04 липня 2016 року та поштового повідомлення, на адресу виконавця, в провадженні якого знаходяться виконавчі провадження № 50553088, 50406616 у звязку із запереченням боржника проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності направлено заяву про призначення рецензування звіту про оцінку майна.

Відповідно до інформації з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що за результатами розгляду зазначеної заяви будь-якого рішення субєктом оскарження не прийнято.

Враховуючи, що згідно вимог ч. 4 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» - у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна; відомостей про те, що субєкт оскарження призначив рецензування звіту про оцінку майна суду не надано, а згідно відомостей інформації з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень таке рішення відсутнє, то суд приходить до висновку про те, що скарга в цій частині є обґрунтованою та також що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» - у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна, тобто призначення рецензування є обовязком державного виконавця, а не його правом, то суд приходить до висновку, що вимоги скаржника в частині зобовязання виконавця призначити рецензування Висновку про вартість майна від 23 травня 2016 року, виконаного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_4 є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Щодо посилань скаржника щодо заниження ринкової вартості майна, то слід зазначити наступне. Як зазначалося вище, згідно до п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

А тому в іншій частині скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Дніпро» задовольнити частково.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 в межах зведеного виконавчого провадження № 50553088 (ВП № 50406616) з примусового виконання виконавчого листа 183/7665/14 від 01 березня 2016 року, яка полягає у непризначенні рецензування Висновку про вартість майна від 23 травня 2016 року, виконаного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_4 неправомірною.

Зобовязати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 призначити рецензування Висновку про вартість майна, а саме: котеджу літ.Л, загальною площею 66,6 кв.м., в тому числі навіс, що складає 1/50 частину від в.в. «Рівер-Клаб», від 23 травня 2016 року, виконаного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_4.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Г.Дубовенко