У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Турбоатом», третя особа - житлово-комунальний відділ відкритого акціонерного товариства «Турбоатом», про визнання незаконним та скасування рішення комісії по розподілу житлової площі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2016 року,

в с т а н о в л а:

В лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що його мати - ОСОБА_5 пропрацювала на ВАТ «Турбоатом» безперервно понад 29 років. Наказом від 16 вересня 2011 року № 345 вона була звільнена з ВАТ «Турбоатом» у зв'язку з виходом на пенсію за віком.

У 2000 році відповідач виділив ОСОБА_5 на сім'ю, яка складалася з двох членів сім'ї, дві жилі кімнати у житловому багатоповерховому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Відповідно до довідок від 17 вересня 2014 року № 56 та від 23 червня 2014 року № 35 житлово-комунального відділу ВАТ «Турбоатом» вказаний багатоповерховий будинок зазначений як гуртожиток. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація відповідача видала його матері ордер на кімнату № 512 площею 11,6 кв. м та кімнату № 513, площею 16,9 кв. м, та на підставі якого вони були зареєстровані за вказаною адресою.

У червні 2007 року його мати зробила перегородку для окремого санвузла та ванної кімнати. У зв'язку з чим загальна площа двох кімнат з санвузлом збільшилася до 34,2 кв. м. У вищезазначеному гуртожитку матір була зареєстрована на законних підставах з 12 липня 2000 року та проживала разом з ним безперервно понад 14 років. 20 серпня 2014 року його мати померла.

Вказує про те, що він зареєстрований зі своєю матір'ю на законних підставах, як член сім'ї з 01 серпня 2001 року та безперервно проживає в гуртожитку до теперішнього часу, своєчасно сплачує всі комунальні послуги, іншого житла до цього часу не має.

05 лютого 2015 року він отримав лист № 46-129, в якому відповідач повідомив його про рішення засідання комісії по розподілу житлової площі кімнат в гуртожитках підприємства ВАТ «Турбоатом» від 24 листопада 2014 року протокол № 4, відповідно до якого відповідач запропонував йому звільнити жилу кімнату № 512 у гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, площею 11,6 кв. м. в строк до 31 грудня 2014 року.

Вважав дане рішення незаконним та неправомірним, так як з моменту їх з матір'ю реєстрації у гуртожитку, він оплачує за користування двома кімнатами у гуртожитку - № № 512, 513 та санвузлом за 34,2 кв. м, а тому посилаючись на вищевикладене, просив суд скасувати рішення засідання комісії по розподілу житлової кімнати в гуртожитку підприємства ВАТ «Турбоатом» від 24 листопада 2014 року - протокол № 4.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Вирішено скасувати рішення засідання комісії по розподілу житлової кімнати в гуртожитку підприємства ВАТ «Турбоатом» від 24 листопада 2014 року - протокол № 4.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2016 року рішення районного суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив із того, що підстав для визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення комісії по розподілу житлової площі немає.

Доводи касаційної скарги щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права, зокрема ст. ст. 10, 27, 176, 160 ЦПК України, свого підтвердження не знайшли. Так посилання ОСОБА_4 на те, що судом не роз'яснено його право брати участь у процесуальних діях через перекладача чим порушено положення ст. 14. Закону України «Про засади державної мовної політики», не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду, оскільки позивач не вказував, що не володіє державною мовою, а тому висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення апеляційного суду не впливають.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що апеляційним судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
В.О. Закропивний
Л.М. Мазур