Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1562/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Степаненка О.М.

за участю секретаря - Дядюші К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Гаражного кооперативу «Комунальник», Черкаської міської ради, ОСОБА_4 про визнання будівельних матеріалів, конструктивних елементів об'єктом права спільної сумісної власності та стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 свої вимоги (з урахуванням останніх змін від 13.07.2016) обґрунтовує наступним, так вона перебувала з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних стосунках з 1996 року.

22.11.2001 між ними укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації громадянського стану Черкаського міського РАГС, актовий запис 1800.

Під час шлюбу за рахунок спільних коштів було набуте наступне майно:

- в 2002 році придбані автогаражі в атокооперативі «Комунальник» в м. Черкаси по вул. Пацаєва, 51/1 за номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 вартістю 9000 грн. кожний, що є еквіваленту 350 доларам США. Факт придбання автогаражів підтверджується розпискою колишніх власників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 25.04.2002 та їх заявою про вихід із автокооперативу в зв'язку з продажем автогаражів. Придбання гаражів НОМЕР_1, НОМЕР_2 нотаріально не оформлювалося оскільки право власності не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку. За таких обставин, як вважає позивачка, ними було укладено договір купівлі-продажу гаражів у спрощений спосіб шляхом складання розписки від продавця. До завершення будівництва гаражу та до прийняття його в експлуатацію із відповідною реєстрацією прав власності як нерухомого майна, об'єктом купівлі-продажу була лише сукупність будівельних матеріалів, обладнання та утворені ними конструктивні елементи загальною вартістю 700 доларів США. Після придбання даного майна відповідач ОСОБА_2 був прийнятий в члени автокооперативу «Комунальник»;

- в 2005 році ними було придбано гараж НОМЕР_3 вартістю 75000 грн. (в еквіваленті 3000 доларів США). Документи по зазначеному майну ОСОБА_2 приховує. Факт придбання даного об'єкта підтверджується довідкою Голови правління автокооперативу «Комунальник» №1 від 07.07.2014. Оскільки зазначене майно не зареєстровано у встановленому законодавством порядку, ними були придбані будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи загальною вартістю 3000,00 доларів США;

- в 2005 році ними були придбані будівельні матеріали - фундамент під гаражі в автокооперативі «Комунальник» в м. Черкаси по вул. Пацаєва, 51/1 за номерами місць НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7. Факт придбання зазначеного майна підтверджується розпискою колишнього власника ОСОБА_7 та копією її нотаріально посвідченої заяви від 21.09.2015 про продаж зазначених місць за 2000 дол. США. Придбання фундаменту під гаражі також нотаріально не оформлювалося, оскільки фундамент під гаражі на той момент як окремий об'єкт нерухомості не визнавався та не міг бути зареєстрований в ЧОБТІ. Купівля-продажу цього майна була оформлена шляхом укладання договору купівлі-продажу у спрощений спосіб шляхом складання продавцем розписки. Після придбання фундаментів під гаражі ними за спільні кошти з відповідачем було побудовано гаражі із номерами НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7. На момент розірвання шлюбу гаражі як об'єкт нерухомості не були зареєстровані у встановленому законодавством порядку, тому об'єктом права нашої спільної власності є фундамент, використана сукупність будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів загальною вартістю 12 000 доларів США;

- в 2008 році ними було придбано гараж НОМЕР_8 в автокооперативі «Комунальник» в м. Черкаси по вул. Пацаєва, 51/1 вартістю 75000 грн. (в еквіваленті 3000 доларів США). Документи по зазначеному майну ОСОБА_2 приховує. Факт придбання даного об'єкта підтверджується довідкою Голови правління автокооперативу «Комунальник» №1 від 07.07.2014. Оскільки зазначене майно не зареєстровано у встановленому законодавством порядку, ними фактично були придбані будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи загальною вартістю 75000 грн. (3000 доларів США).

Вона позбавлена можливості користуватися зазначеним майном, тому вимушена звернутись до суду із позовом про визнання вище переліченого майна, а саме: будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів об'єктом права спільної сумісної власності з метою його подальшого розподілу.

Відсутність правовстановлюючих документів на гаражі як на об'єкт нерухомості не може слугувати перешкодою для визнання цього майна у вигляді сукупності будівельних матеріалів, обладнання конструктивних елементів об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки вище перелічене майно придбане та набуте з відповідачем за час шлюбу за спільні кошти, таке майно відповідно до статей 60, 70 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, їй стало відомо, що будівельні матеріали, що розташовані на гаражних місцях НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 відчужені відповідачем інший особі ОСОБА_4

З урахуванням викладеного, просить гаражі, за номерами НОМЕР_3, НОМЕР_1, НОМЕР_2 ,НОМЕР_8, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, розташованих в м. Черкаси, вулиця Пацаєва, 51/1 в автокооперативі «Коммунальник», як сукупність будівельних матеріалів, визнати майном, набутим подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час шлюбу та поділити в рівних частках, зокрема, залишити у власності ОСОБА_1 будівельні матеріали обладнання, конструктивні елементи, які становлять сукупність споруди у вигляді гаражу, що розташований на гаражних місцях НОМЕР_1, НОМЕР_2. Залишити у власності ОСОБА_2 будівельні матеріали обладнання, конструктивні елементи, які становлять собою сукупність споруди у вигляді гаражу, що розташований на гаражних місцях №№ НОМЕР_3, НОМЕР_8. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину кошторисної вартості будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання, що розташовані на гаражних місцях НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, її представник за довіреністю ОСОБА_8 вимоги в редакції їх змін від 13.07.2016 підтримали, просили їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення позову, вважає, що доказів належності вказаних матеріалів, споруд тощо подружжю ОСОБА_1 - ОСОБА_2, позивачем не надано.

Представники відповідачів Гаражного кооперативу «Комунальник», Черкаської міської ради, а також відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, їх неявка визнана судом неповажною та ухвалена можливість проведення судового розгляду без їх участі.

Суд, заслухавши доводи позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Встановлено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 22.11.2001 укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації громадянського стану Черкаського міського РАГС, актовий запис 1800.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Суд, вирішуючи даний спір, перевірив вид майна, належність його будь кому із подружжя, її правову природу, час придбання такого майна, спосіб придбання, а також кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання).

Статтею 179 ЦК визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. (ч.1 ст. 184 ЦК).

Майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. (ч.1 ст. 190 ЦК).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є членом кооперативу, що дозволяло йому, відповідно до Статуту автокооперативу «Комунальник» здійснювати будівництво та експлуатацію особистих гаражних боксів (п.3.1).

Як заявляє позивач предметом позовних вимог є будівельні матеріали, обладнання, та конструкцій, які знаходяться на гаражних місцях НОМЕР_3, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_8, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, розташованих в автокооперативі «Комунальник».

Судом встановлено, і це не заперечується як позивачем ОСОБА_1 так і представником відповідача ОСОБА_9, право власності на гаражі НОМЕР_3, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_8, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 в розумінні положень ч. 4 ст. 334 ЦК України, не виникло.

В обґрунтування своїх доводів на підтвердження належності вказаного майна - будівельних матеріалів, конструкцій тощо позивач вказує на відповідні розписки, складені від осіб на підтвердження продажу цього майна на користь ОСОБА_2, а також лист Голови правління автокооперативу від 07.07.2014 №1.

Досліджуючи розписки та інформацію, викладену у листі Голови правління, суд виявив їх справжню правову природу, і залежно від установлених результатів зробив наступні правові висновки.

Так, відповідно до розписки ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 25.04.2002 останні отримали від відповідача ОСОБА_2 700 доларів США за продаж в автокооперативі «Комунальник» гаражів НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Відповідно до розписки ОСОБА_7 від 20.04.2015 остання отримала від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 гроші в сумі 2000 доларів США за продаж місць під будівництво гаражів НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 з встановленим фундаментом.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За договором купівлі-продажу за ч.1 ст. 655 ЦК одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч. 1 ст. 657 ЦК договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Отже, письмова форма розписок з огляду на їх реальний характер є по суті договірними зобов'язаннями ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 при купівлі-продажу гаражів як нерухомого майна, а між ОСОБА_7 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - земельних ділянок під гаражі також як правочини щодо нерухомого майна.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ст. 220 ЦК).

До таких правочинів застосовуються наслідки, передбачені ст. 216 ЦК.

Отже, на думку суду вказані розписки є нікчемними в розумінні ст. 220 ЦК, і як результат відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК не створюють юридичних наслідків.

Суд також не бере до уваги інформацію, яка викладена в листі Голови правління автокооперативу «Комунальник» від 07.07.2014 №1 про нібито перебування у власності ОСОБА_2 вказаних гаражів, в силу посилань на ч.4 ст. 334 ЦК України.

Що стосується розписки ОСОБА_7 від 20.04.2015 щодо місць під будівництво гаражів НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 з встановленим фундаментом, судом встановлено наступне.

Виходячи із змісту частин першої, другої статті 331 цивільного кодексу України, частини першої статті 182 ЦК право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (частина третя статті 331 ЦК України), відтак відповідно до статті 331 ЦК України суд не вбачає можливості визнати право власності будь-кого на фундамент як будівельний конструктивний елемент частини будівлі.

За таких обставин, суд не визнає фундамент в цілому як будівельні матеріали (як на то вказує позивач) в силу того, що у вищевказаній розписці гроші отримані не за конкретні матеріали чи обладнання а за місця з фундаментом без відповідного поіменування таких матеріалів чи обладнання.

Підсумовуючи суд вважає, що вказані розписки є недопустимими доказами відповідно до ч.1 ст. 59 ЦПК України.

Крім того, що стосується окремої перевірки наявності конкретних (поіменованих) будівельних матеріалів, як предметів матеріального світу з визначеними індивідуальними ознаками, то позивачем ані до початку судового засідання ані під час судового розгляду доказів набуття такого права за будь-ким на такі будівельні матеріали (квитанції, накладні, чеки, інших документи вчинених правочинів тощо) окрім показань свідків, не надано.

Не заслуговують на увагу й показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які допитані за клопотанням позивача ОСОБА_1 про нібито належність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спірних приміщень гаражів, так як відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК такі обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності спільних її та ОСОБА_2 коштів, за які таке майно могло бути придбано (джерело придбання).

Таким чином, позивачем не доведено вид будівельних матеріалів, правову підставу їх набуття, час придбання такого майна, спосіб його придбання, що в сукупності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Приймаючи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору, є інвалідом ІІ групи загального захворювання, тому судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 6, 202, 203, 207, 215, 216, 220, 316-319, 328, 331,334, 355, 372, 627, 628, 655, 657 ЦК України, ст.ст.60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 3, 10, 11, 12, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 169, 209, 212, 213, 215, 223, 294-296 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У позовних вимогах ОСОБА_1 про визнання будівельних матеріалів, обладнання, та конструкцій, які знаходяться на гаражних місцях НОМЕР_3, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_8, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, розташованих в автокооперативі «Комунальник», об'єктами права спільної сумісної власності її та відповідача ОСОБА_2, їх реальний розподіл, а також стягнення на її користь 1/2 частини кошторисної вартості будівельних матеріалів, що розташовані на гаражних місцях НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: О. М. Степаненко