Номер справи 623/2789/16-ц
Номер провадження 2/623/1253/2016
13 грудня 2016 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
в складі: головуючого -судді: Бєссонової Т.Д.
з участю секретаря: Ноль С. В.
судового розпорядника Максименка Р.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Відповідачі були зобов'язані своєчасно сплачувати (погашати) заборгованість по кредиту та сплачувати нараховані відсотки. Однак, в порушення умов договору відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість по кредиту та нарахованим відсоткам не погасили.
У порушення умов договорів, відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконали, в результаті чого мають заборгованість за кредитом станом на 17.06.2015 року в розмірі 5356,17 євро/139 558,24 гривень, яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом: 3506,34 євро;
заборгованість за процентами: 995,49 євро;
неустойка (пеня): 854,34 євро.
Систематичне невнесення платежів, несплата процентів (відсотків) за користування кредитом, а також одностороння відмова від виконання умов договору є істотним порушенням умов договору.
Позивач просить стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ " Правекс Банк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 5356,17 євро/139 558,24 гривень та судовий збір у розмірі 2093,37 грн.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилися.
Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 направлялися повістки, які поверталися до суду як не вручені поштою з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
Судом направлялися запити до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області щодо повідомлення інформації про місце проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
З відповідей вбачається, що ОСОБА_2 є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2.
Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Зазначене свідчить, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 не бажають отримувати повістки та не цікавляться розглядом справи.
Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними.
Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
Неявку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання та небажання отримувати повістки суд розцінює як зловживання своїми правами та обов'язками з метою затягнути розгляд справи на невизначений строк.
Враховуючи строки розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки вони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з'явилися в судове засідання. Заперечень проти позову не надали, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надали.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно з додатковою угодою до кредитного договору позивач надав позичальнику кредит в іноземній валюті в розмірі 4715,00 євро, для споживчих потреб, а також ціллю сплати страхових платежів відповідно договорам страхування нерухомого майна укладання яких здійснюється на підставі та з врахуванням вимог п.6.1.14 договору, терміном з 22.06.2005 року до 22.06.2020 року із розрахунку 10,5% річних за час фактичного користування кредитом, а позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов'язання згідно з договором у повному обсязі. (а.с.22-27)
1.з 11 лютого 2009 року по 10 жовтня 2010 року - 0 євро щомісячно;
2.з 11 жовтня 2010 року по 10 травня 2020 року - 31 євро щомісячно;
3.з 11 травня 2020 року по 17 червня 2020 року - 1 євро щомісячно.
Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті відповідачем щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент повернення кредиту, зазначеного у п. 1.2 договору.
Згідно з п.9.1 даного договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами відповідач сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної діючої на момент порушення відсоткової ставки від суми заборгованості за весь період прострочення.
Згідно п.9.3 даного договору, у випадку невиконання відповідачем п.п.3.1, 6.1.4 даного договору строк користування коштами, зазначений у п.12 договору, припиняється достроково, на 4 день прострочення виконання, при цьому відповідач сплачує штраф у розмірі 100% від суми, зазначеної у п.1.1 даного договору.
Згідно п.9.5 даного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем умов даного договору він зобов'язаний відшкодувати банку заподіяні збитки.
Згідно п.9.7 даного договору у випадку невиконання відповідачем умов п.6.1.17 договору, позивач (банк) має право достроково припинити строк користування коштами, зазначений у п.1.2. даного договору, на 10 день припинення строку дії договору страхування або зміни його умов з вини відповідача (позичальника).
Згідно п.9.9 даного договору у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем умов п.6.1.14 даного договору розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами збільшується на 3 (три) відсотки річних.
Згідно п.9.10 даного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем умов даного договору, відповідач несе відповідальність незалежно від його вини.
Згідно до п. 3.1.1 договору Іпотеки у позивача виникає право задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що передане в іпотеку, при порушенні відповідачем умов основного зобовєязання щодо строків погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, а також при порушенні умов даного договору.
Однак грошові зобов'язання відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка у відповідності до розрахунку заборгованості станом на 17.06.2015 року становить 5356,17 євро/139 558,24 гривень та складається з наступного: заборгованість за кредитом: 3506,34 євро; заборгованість за процентами: 995,49 євро; неустойка (пеня): 854,34 євро. (а.с.50-53).
29.08.2015 року відповідачу ОСОБА_2 та 21.10.2015 року відповідачу ОСОБА_3 були направлені письмові вимоги про усунення порушення основного зобов'язання та дострокове здійснення внесків за кредитним договором, однак заборгованості ними погашено не було.(а.с.34-35,36-37)
У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором позивач (банк) відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України використав право достроково стягнути з відповідачів (позичальника та поручителя) заборгованість за кредитним договором, надіславши 29.08.2015 року відповідачу ОСОБА_2 та 21.10.2015 року відповідачу ОСОБА_3 письмові вимоги про усунення порушення основного зобов'язання та дострокове повернення всієї суми кредиту та здійснення пов'язаних з ним платежів.
Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом 6 місяців, починаючи від цієї дати, був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя, так як порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків.
Таким чином, якщо кредитор на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч.4 ст.559 ЦК України 6-місячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.
Саме про таке застосування норми ч.4 ст.559 ЦК України йдеться в постановах ВСУ від 21.01.2015 № 6-190цс та від 27.01.2016 № 6-990цс.
Змінивши 29.08.2015 та 21.10.2015 строк виконання основного зобов'язання, позивач (банк) звернувся до суду із зазначеним позовом лише 21.10.2016 року, тобто з пропуском 6-місячного строку, передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України.
Отже, позовні вимоги ПАТ КБ "Правекс Банк" в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають, у зв'язку з припиненням на момент звернення банку із зазначеним позовом до суду поруки.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Наслідки порушення договору позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України, та відповідає вимогам позивача.
Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.192 ЦК України).
Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Такий порядок встановлено Декретом КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993року №15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 ст.5 цього Декрету.
У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.
Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідачів підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
В частині стягнення пені пені за зачвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасне погашення процентів) у розмірі 546,98 Євро, нарахованої за період з 14.04.2014р. по 17.06.2015 р., то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Згідно довідок з Адресно - довідкового бюро станом на 01.11.2016р. відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у м. Ізюмі.
Місто Ізюм Харківської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р.
При таких обставинах, зважаючи на те, що пеня та штрафи нараховані за період, який пізніше 14 квітня 2014 року, та імперативну заборону на їх стягнення, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати.
Судовий збір в сумі 1378,00 грн. підлягає стягненню з відповідача згідно платіжного доручення № PROM0BIGWY від 10 жовтня 2016 року на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 88,209, 212, 214, 215,224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий суддя: