Справа № 359/4130/16-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/6449/16 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 26 15.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 грудня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Гуль В.В., Верланова С.М.,

при секретарі Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що 07 квітня 2010 року між банком і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг, який включає анкету-заяву позичальника, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку. Згідно вказаного договору банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000 грн. із сплатою 30 % річних на суму залишку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування.

Вказував, що за умовами кредитного договору позичальник мав повертати кредит шляхом здійснення платежів на погашення тіла кредиту, процентів та інших платежів, однак не виконує цих обов'язків має заборгованість. Посилаючись на ст.1054 ЦК України та умови договору про надання банківських послуг, просив стягнути з відповідача на користь банку борг за кредитом станом на 31 березня 2016 року в розмірі 11848,02 грн., з яких 7880,13 грн. - тіло кредиту, 2827,51 грн. - проценти, 100 грн. - комісія і пеня, 500 грн. і 540,38 грн. штрафів та судові витрати.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПриватБанку борг в розмірі 7980,13 грн. та судові витрати. В решті позову відмовлено.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у стягненні процентів в розмірі 2827,51 грн. і ухвалити нове, яким вимоги банку в цій частині задоволити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права. Скаргу мотивує тим, що суд прийшов до хибних висновків про неправомірність підвищення банком процентної ставки із 30 % до 43,20 %, не врахувавши Умови та правила надання банківських послуг, які є частиною договору, і які передбачають можливість підвищення банком процентної ставки в односторонньому порядку.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подану апеляційну скаргу підтримала, просила задоволити та скасувати рішення Бориспыльського мыськрайонного суду Київської області як незаконне.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «Приватбанк» частково, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідач не виконує передбачених кредитним договором обов'язків по поверненню кредиту шляхом внесення платежів і має заборгованість, що порушує права банку і у свою чергу відповідно до закону та умов договору про надання банківських послугє підставою для стягнення із відповідача на користь банку суми боргу за тілом кредиту і пенею.

Визначаючи суму боргу без урахування збільшених процентів, суд вірно виходив із того, що банк неправомірно, всупереч положенням ст.10561 ЦК України, змінив процентну ставку за кредитом із 30 % до 43,20 %, а тому розмір нарахованих процентів, виходячи із ставки 30 %, має становити 1878,89 грн., про що суд навів детальний розрахунок у рішенні.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ч.ч.2-3 ст.10561 ЦК України (в редакції на час укладення договору про надання банківських послуг)встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно положень ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 07 квітня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг, який включає анкету-заяву позичальника, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку.

За умовами вказаного договору банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000 грн. із сплатою 30 % річних на суму залишку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування. Повернення кредиту передбачено шляхом внесення позичальником платежів на погашення тіла кредиту, процентів та інших платежів.

Відповідач ОСОБА_2 не виконав обов'язків по поверненню отриманих коштів, має заборгованість, яка станом на 31 березня 2016 року становить 7980,13 грн., з яких 7880,13 грн. - тіло кредиту і 100 грн. - пеня, чим порушує права банку як кредитора, які підлягають до захисту шляхом стягнення вказаного боргу.

Також, судом встановлено, що банк неправомірно, всупереч положенням ст.10561 ЦК України, змінив процентну ставку за кредитом із 30 % до 43,20 %, а тому розмір нарахованих процентів, виходячи із ставки 30 %, має становити 1878,89 грн., а з огляду на те, що згідно наданого банком розрахунку боргу в рахунок погашення заборгованості за процентами банком прийнято від відповідача 2987,92 грн., що перевищує борг за процентами 1878,89 грн., то підстави для стягнення процентів відсутні.

За таких обставин суд обгрунтовано задоволив позов частково і стягнув з відповідача на користь банку борг за тілом кредиту та пенею.

Доводи апеляційної скарги ПриватБанку про те, що суд прийшов до хибних висновків про неправомірність підвищення банком процентної ставки із 30 % до 43,20 %, не врахувавши Умови та правила надання банківських послуг, які є частиною договору, і які передбачають можливість підвищення банком процентної ставки в односторонньому порядку необгрунтовані.

Суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що встановлена договором процентна ставка 30 % є фіксованою і її зміна в односторонньому порядку не передбачена, що відображено в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.7).

Також суд першої інстанції детально проаналізувавши Умови та правила надання банківських послуг, прийшов до вірного висновку, що ці Умови не містять посилань на можливість зміни банком процентної ставки в односторонньому порядку.

Посилання у скарзі на те, що встановлена сторонами у договорі процентна ставка є змінною, що передбачено ст.10561 ЦК України, необгрунтовані.

Судом встановлено, що договір про надання банківських послуг укладено між сторонами 7 квітня 2010 року. Станом на момент укладання договору діяла редація ст.10561 ЦК України, яка включала три частини і вказувала на те, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Отже, посилання банку на ст.10561 ЦК України, в редакції Закону України № 3795-УІ від 22 вересня 2011 року, яка передбачає можливість встановлення фіксованої та змінюваної процентної ставки безпідставні, поскільки відповідно до ст.58 Конституції України закони не мають зворотньої сили у часі. При цьому колегія суддів враховує, що суд послався у рішенні саме на редакцію статті 10561 яка дії в редакції Закону України № 3795-УІ від 22 вересня 2011 року, проте на думку колегії це не призвело до неавірного вирішення справи (ч.3 ст.309 ЦПК України).

Твердження у скарзі на те, що сторони дійшли згоди про можливість збільшення стаки безпідставні. Фактично доводи банку у скарзі зводяться до того, що банк збільшив процентну ставку шляхом повідомлення громадянина через банкомат, під час отримання ним коштів, а громадянин проти цього не висунув ніяких заперечень. Однак, на підтвердження таких доводів щодо повідомлення громадянина через банкомат та форми цього повідомлення банк не надав ніяких доказів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: