УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м. Селидове

Суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В. Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Селидівського міського суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення.

29.11.2016 року до Селидівського міського суду Донецької області надійшла заява позивача про забезпечення позову, яка мотивована тим, що на даний час існує імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду, оскільки обєктом даного позову є нежитлове приміщення за адресою: бульвар Шахтарської Слави , будинок 11 а в м. Селидове Донецької області, що відчужено ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_3 Позивач вважає, на даний час існує імовірність унеможливлювання виконання рішення на користь позивача про стягнення 124 000 гривень. Просить накласти арешт на нежитлове приміщення за адресою: бульвар Шахтарьскої Слави, будинок 11а в м. Селидове Донецької області, загальною площею 160,8 кв. м, а також заборонити відповідачу ОСОБА_3 вчиняти дії з приводу розпорядження нежитловим приміщенням за адресою: бульвар Шахтарьскої Слави, будинок 11а в м. Селидове Донецької області, загальною площею 160,8 кв. м.

Згідно з вимогами ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які приймають участь у справі, може прийняти міри по забезпеченню позову. Забезпечення позову можливе у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Види забезпечення позову передбачені ст.152 ЦПК України, до яких належать накладання арешту, забороною вчиняти певні дії, встановлення обовязку вчинити певні дії, забороною здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві, зупиненням продажу арештованого майна, зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, передачею речі, яка є предметом спору.

Згідно з розясненнями Пленуму Верховного суду України, викладеними у п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитись, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, яки просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову є запобіжною мірою і може застосовуватися лише у випадках, коли є очевидна небезпека, тобто реальна загроза заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим у майбутньому, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також, що очевидними є ознаки протиправності дії чи бездіяльності відповідача, чого позивачем в заяві про забезпечення позову доведено не було.

Крім того, з доданої заяви вбачається, що позивач в порушення вимог ч.3 ст.152 ЦПК України, яка передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, не долучає відповідних доказів щодо оцінки вартості спірного майна, оскільки під час розгляду заяви про забезпечення позову суд позбавлений можливості витребувати відповідні докази, а тому вказані положення закону покладаються саме на позивача.

Крім того, в заяві відсутнє обґрунтування застосування забезпечення позову, відсутні дані, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду.

Розяснити заявникові, що відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, але підстави для забезпечення позову мають знайти своє підтвердження під час судового розгляду справи.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення відмовити.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення, у разі, якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, то апеляційна скарга подається в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя