Справа №150/249/16-ц
Провадження по справі №2/150/111/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Бровко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті зіткнення транспортних засобів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач зобов*язаний відшкодувати збитки, завдані внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Позивач та його представник - ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, виданої 21.06.2016 року /а. с. 61/, в судовому засіданні змінюють позовні вимоги. ОСОБА_1 відмовляється від своїх вимог в частині стягнення із відповідача моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, в решті вимоги підтримує та просить їх задоволити і стягнути із відповідача витрати, понесені на транспортування автомобіля у розмірі 12000 гривень, матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля у розмірі 188370 грн. 20 коп. та 700 гривень оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Відповідач змінені позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З*ясувавши позицію сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ґрунтуючись на наступних підставах.

Судом встановлено, що 14.02.2016 року о 12 годині 40 хвилин в м. Могилеві-Подільському по вул. Пушкінська водій ОСОБА_2 керував автомобілем GELLY-MR7151, державний номер НОМЕР_1, перед початком руху та під час перестроювання не переконався, що вказаний маневр буде безпечним, створив перешкоду автомобілю Volkswagen Т4, державний номер НОМЕР_2, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.1 ПДР України.

Відповідно до постанови Чернівецького районного суду Вінницької області від 03.13.2016 року у справі №150/126/16-п (провадження по справі №3/150/55/16) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, за якою накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 /двадцяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 340 (триста сорок) гривень /а. с. 5/.

Вище зазначена постанова набрала законної сили 15.03.2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, зокрема, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивачем понесено витрати на доставку транспортного засобу Volkswagen Т4, державний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, до місця проживання ОСОБА_1 в м. Южноукраїнськ Миколаївської області в розмірі 12000 /дванадцяти тисяч/ гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 15 лютого 2016 року, №8 /а.с. 7/, рахунком №5 від 15.02.2016 року та актом виконаних робіт, проведених фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 /а.с. 9/.

Крім того, позивачем понесено матеріальні витрати у вигляді сплати 700 /сімсот/ гривень за проведення оцінки вартості (розміру) відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру від 21.02.2016 року /а.с. 12/.

Згідно звіту №33/02-16 про оцінку вартості (розміру) збитків, нанесених пошкодженням транспортного засобу від 22.02.2016 рок, складеного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 (суб*єктом оціночної діяльності), вартість (розмір) збитків, нанесених пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Т4 (VW Transporter МT TDI), державний номер НОМЕР_2 складає 188370 /сто вісімдесят вісім тисяч триста сімдесят/ гривень 20 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України належним чином доведено свої вимоги про стягнення із ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоди.

Суд у процесі розгляду цивільної справи та дослідження наявних доказів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги те, що відповідачем в повному обсязі визнаються позовні вимоги, дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, оскільки, заявлений позивачем цивільний позов із встановленим грошовим еквівалентом, належним чином доведено, надано достатні та допустимі підтвердження його розміру.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов*язаних із розглядом справи, зокрема, витрат, пов*язаних із проведенням експертиз.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 2041 грн. 00 коп., про що свідчить квитанція від 21.04.2016 року /а.с. 1/.

З врахуванням того, що ОСОБА_1 від своїх вимог щодо стягнення із відповідача моральних збитків, завданих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, відмовляється, суд в силу ст.88 ЦПК України приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, зокрема, судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану пошкодженням належного йому автомобіля «Volkswagen Т4», державний номерний знак НОМЕР_2, в розмірі 188370 /ста вісімдесяти восьми тисяч трьохсот сімдесяти/ гривень 00 копійок, а також 12000 /дванадцять тисяч/ гривень 00 копійок за транспортування автомобіля та 700 /сімсот/ гривень за проведення оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля, а всього матеріальних збитків на загальну суму 201070 /двісті одна тисяча сімдесят/ гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені при зверненні до суду - судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2011 /двох тисяч одинадцяти/ гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Повний текст рішення відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України складено 18 липня 2016 року.

Суддя: Цимбалюк Л.П.