У х в а л а

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення і відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 21 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, за яким у процесі розгляду справи збільшила позовні вимоги, та остаточно просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського від 06 серпня 2014 року № 96 про накладення на неї, завідувача кабінетом обліку та медичної статистики, дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 66 970 грн 80 коп.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що оспорюваний наказ є незаконним, оскільки недоліки у веденні облікової медичної документації у певних підрозділах закладу не стосуються виконуваних нею посадових обов'язків, і відповідач, порушуючи вимоги ч. 1 ст. 159 КЗпП України, не відібрав у неї письмові пояснення, у зв'язку із чим просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 21 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзіОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення головного лікаря Обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем правомірно накладено дисциплінарне стягнення, а тому відсутні правові підстави для визнання його незаконним та скасування.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 працює на посаді завідувача кабінетом обліку та медичної статистики Обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського з 09 березня 2002 року.

Згідно з п. 2.5 Посадової інструкції, затвердженої 14 вересня 2012 року головним лікарем Обласної клінічної лікарні ім. О.Ф.Гербачевського, контроль за організацією обліку й звіту у лікарні здійснює завідувач кабінетом обліку та медичної статистики. З посадовою інструкцією ОСОБА_3 ознайомлена під підпис 14 вересня 2012 року (а. с. 43-44).

Судами установлено, що в акті статистичної ревізії від 23 червня 2015 року, проведеної фахівцями обласного інформаційно-аналітичного центру медичної статистики на виконання наказу Департаменту охорони здоров'я Житомирської облдержадміністрації від 15 червня 2015 року № 609, зафіксовано, зокрема, факт неналежного контролю за організацією обліку та ведення первинної облікової документації в структурних підрозділах Обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського (а. с. 10-29), який є чинним і позивачкою не спростовано зафіксованих в ньому порушень.

04 серпня 2015 року відповідач запропонував позивачці надати письмові пояснення, від чого остання відмовилась, що підтверджується актом від 04 серпня 2015 року та показами свідків, які склали вказаний акт.

Наказом головного лікаря від 06 серпня 2015 року № 96 на неї накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежний контроль за організацією обліку та ведення первинної облікової документації в структурних підрозділах лікарні.

Відповідно до ст. ст. 147, 149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для визнання оспорюваного наказу незаконним та його скасування, оскільки дії відповідача не суперечили вимогам трудового законодавства, а також для стягнення моральної шкоди.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана