Справа № 359/4806/15-ц Головуючий у І інстанції Саган В. М.
Провадження № 22-ц/780/3772/16 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 26 31.10.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Лівінського С.В., Суханової Є.М.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року у справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_2, про визнання договорів поруки припиненими,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду із позовом, який мотивувало наступним: 10 жовтня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №311/П/06/2007-840, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 100 000,00 доларів США строком до 07 жовтня 2022 року зі сплатою 14,49 % річних.

10 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_3, з кожним окремо, були укладені договори поруки, згідно умов яких поручителі поручилися перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2. зобов'язання, що випливають із кредитного договору. ОСОБА_5свої зобов'язання належним чином не виконував, чергові платежі не сплачував, у зв'язку з чим станом на 13 травня 2015 року заборгованість за кредитом становила 176 945,95 доларів США, що за курсом НБУ становило 3 651 732,66 гривень, борг за тілом кредиту та відсоткам; пеня за несвоєчасне погашення та штраф - 1 027 629,14 грн. У зв'язку з наведеним банк просив суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4в солідарному порядку на його користь вищезазначену заборгованість, а також стягнути судові витрати у розмірі 1700 грн.

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому посилались на те, що умови кредитного договору від 10 жовтня 2007 року були змінені додатковою угодою №1 від 17 листопада 2010 року, укладеною між банком та позичальником, згідно умов якої кредитний договір був викладений у новій редакції, було збільшено обсяг відповідальності. Вказували, що вони згоди на зміну умов кредитного договору не давали та не укладали з банком жодних договорів про внесення змін до договорів поруки. Зважаючи на наведене, просили суд визнати договори поруки, укладені 10 жовтня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ними, припиненими з 17 листопада 2010 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні первісного позову публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено. Визнано договір поруки від 10 жовтня 2007 року, укладений між ВАТ «КБ «Надра» на тимчасову адміністрацію та ОСОБА_3, припиненим з 17 листопада 2010 року. Визнано договір поруки від 10 жовтня 2007 року, укладений між ВАТ «КБ «Надра» на тимчасову адміністрацію та ОСОБА_4, припиненим з 17 листопада 2010 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Обґрунтував скаргу тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про визнання договорів поруки припиненими, та що наявні невідповідності первісної позовної заяви унеможливлюють правильність вирішення спору. Зазначає, що позичальник не виконує передбачених кредитним договором обов'язків по поверненню кредиту і має прострочену заборгованість, що у свою чергу відповідно до закону і умов кредитного договору та договорів поруки є підставою для стягнення з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4в солідарному порядку на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем своїх позовних вимог. З наведеними висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

З урахуванням вищевказаних норм, позивач в ході розгляду справи повинен був довести суду кожну обставину, на яку він посилається, у тому числі й відповідність представленого ним розрахунку заборгованості вимогам закону та положенням укладеного сторонами договору. В той же час вказана вимога належним чином виконана не була.

По-перше, на що звернув увагу й суд першої інстанції, свої вимоги позивач обґрунтовував положеннями кредитного договору №311/П/06/2007-840 від 10 жовтня 2007 року. В той же час, як було встановлено в ході розгляду справи, 17 листопада 2010 року умови кредитного договору були змінені його сторонами, договір було викладено у новій редакції. Оскільки позивачем його позовні вимоги зазначеними новими положеннями договору не обґрунтовувалися, вони предметом розгляду справи не були. За таких умов суд прийшов до вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог, заявлених в даній редакції, оскільки підстави, розмір, порядок нарахування та повернення коштів за кредитним договором має ґрунтуватися на положеннях чинного договору між сторонами.

По-друге, у відповідності до положень ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Оскільки документальні докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, були подані до суду в копіях, а в ході розгляду справи виникло питання про встановлення автентичності вказаних копій оригіналам, судом було зобов'язано позивача надати оригінали зазначених документів. Не зважаючи на належність повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, вказану вимогу суду позивач (його представник) не виконав, оригінали доказів не надав, що колегія суддів оцінює як невиконання обов'язку доведення відповідності представлених копій їх оригіналам, відтак і недоведеність обставин та тверджень, на підтвердження яких такі документи подавалися.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про невиконання позивачем обов'язку доведення позовних вимог за первісним позовом, відтак не вбачає передбачених законом умов для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в цій частині при апеляційному розгляді справи.

Стосовно доводів апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції матеріалам справи щодо зміни умов договору кредиту без попереднього погодження з поручителям (апелянт зазначав, що умови кредиту, змінені укладеною 17 листопада 2010 року між банком та позичальником додатковою угодою, були погоджені поручителем ОСОБА_3, оскільки на сторінці 8 вказаної додаткової угоди міститься її підпис та напис: «З додатковою угодою ознайомлена ОСОБА_3»), колегія суддів має зазначити, що враховуючи вищевикладені висновки щодо недоведеності позивачем своїх вимог через ухилення від надання до суду витребуваних оригіналів документів (зокрема й вказаної додаткової угоди), вказані посилання апелянта також залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом.

На підставі викладеного, враховуючи недоведеність посилань апелянта, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О.Журба

Судді: С.В. Лівінський

Є.М. Суханова