Головуючий суду 1 інстанції - Полєно В.С.
Доповідач - Авалян Н.М.
Справа № 409/1261/16-ц
Провадження № 22ц/782/557/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Авалян Н.М.

суддів - Карайван Т.Д., Стахової Г.В.

за участю секретаря - Коротенка С.В.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ

Ухвалою, що оскаржується, відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу, посилаючись на недотримання підсудності справи.

В судовому засіданні відповідач підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач та його представник в судове засіданя не з'явились, але їх неявка відповідно до частини 2 статті 305 Цивільного процесуального кодексу України не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки вони належним чином повідомлені про час розгляду справи. Крім того, позивачем ОСОБА_3 до початку судового засідання подано заяву, в якій він просить розглянути справу за його відсутністю та відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, доводи відповідача, перевіривши ухвалу на предмет її відповідності нормам процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пункт 2 частини 2 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України зобов'язує позивача зазначити в позовній заяві місце проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача.

В позовній заяві відповідач вказав, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1, а зареєстрованим місцем перебування згідно з довідкою внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2.

Для перевірки дотримання позивачем правил підсудності, суд отримавши позовну заяву, в якій відповідачем вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язаний був не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви звернутись до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідно до частини 3 статті 122 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі дотримався вказаного припису закону.

На запит суду Управлінням соціального захисту населення Білокуракинської районної державнї адміністрації Луганської області була видана довідка від 01 червня 2016 року №2289, з якої вбачається що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в смт.Білокуракине як внутрішньо переміщена особа за вказаною в позовній заяві адресою.

На підставі цієї довідки суд 08 червня 2016 року відкрив провадження у справі, виходячи з правила, встановленого частиною 1 статті 109 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого спори до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Таким чином при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судом першої інстанції не порушені правила підсудності справи, у зв'язку з чим відповідно до пункту 1 частини 1 статті 312 Цивільного процесуального кодексу України підстав для скасування ухвали не вбачається.

Після відкриття провадження Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області листом від 14 червня 2016 року за №2528 повідомило суд про те, що відповідач була знята з обліку в смт.Білокуракине. Однак, ця обставина не впливає не правильність висновку суду про підсудність справи станом на 08 червня 2016 року з огляду на те, що в такому випадку підлягає застосуванню правило, встановлене пунктом 2 частини 1 статті 116 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд вирішує питання про передачу справи на розгляд іншому суду.

Доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідач помилково вважає, що позивач повинен був звернутись з вказаним позовом виключно до Троїцького районного суду Луганської області за зареєстрованим місцем її проживання: АДРЕСА_1 (Жовтневий район м.Луганська). При цьому відповідач посилається на фіктивність довідки Управлінні соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації № від 03 листопада 2014 року. В судовому засіданні відповідач пояснила, що вважає цю довідку фіктивною тільки тому, що 28 серпня 2015 року їй була видана нова довідка за № Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації м.Києва про реєстрацію її перебування як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_3. Не заперечувала, що в 2014 році вона була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа в смт.Білокуракине, за адресою проживання її батьків.

Порядок забезпечення розгляду справ, підсудність яких було змінено у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на частині території Луганської області та припиненням у зв'язку з цим діяльності судів на вказаній території регламентовано Законом України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" від 12 серпня 2014 року №1632-VІІ.

Розпорядженнями Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року №27/0/38-14, від 12 вересня 2014 року №29/0/38-14, від 08 грудня 2014 року №56/0/38-14 підсудність справ Жовтневого районного суду м.Луганська змінена та відноситься до юрисдикції Троїцького районного суду Луганської області.

Разом з тим із змісту частини 1 статті 109, частини 14 статті 110 Цивільного процесуального кодексу України позивач має право на вибір між кількома судами, яким підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 Цивільного процесуального кодексу України.

Оскільки позов про стягнення аліментів та звільнення від заборгованості по аліментам не відноситься до справ виключної підсудності, позивач мав право подати позов за вибором в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування відповідача.

Відповідач же наділена правом відповідно до пункту 2 частини 1 статті 116 Цивільного процесуального кодексу України до початку розгляду справи по суті заявити клопотання про передачу справи на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач скористалась цим правом, подавши через пошту 17 червня 2016 року клопотання про передачу справи на розгляд Троїцькому районному суду Луганської області. Це клопотання було отримано судом 22 червня 2016 року, а 23 червня 2016 року задоволено в попередньому судовому засіданні, про що постановлена відповідна ухвала.

Доводи відповідача про те, що справа повинна розглядатись Дніпровським районним судом м.Києва за зареєстрованим місцем її перебування, не заслуговують на увагу, оскільки це питання підлягає вирішенню судом першої інстанції в порядку, встановленому статтею 116 Цивільного процесуального кодексу України. Окремо апеляційний суд зауважує, що про нову реєстрацію місця свого перебування відповідач суд першої інстанції не повідомляла.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про те, що з метою отримання бажаної підсудності позивач зареєструвався в смт.Білокуракине та довірив представництво своїх інтересів громадянину ОСОБА_4, який є чоловіком судді Білокуракинського районного суду Луганської області Маскименко О.Ю., оскільки ці обставини жодним чином не вплинули та не могли вплинути на підсудність справи, яка визначається за місцем проживання (перебування) відповідача.

До того, ж свої доводи щодо вказаного представника позивачка має право висловити під час вирішення судом питання про його допуск до участі у справі. А крім того, якщо представництво вказаної особи викликає у відповідача сумніви в об'єктивності та неупередженості суддів Білокуракинського районного суду Луганської області, вона вправі заявити відвід.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суддя повинен був відмовити у відкритті провадження на підставі частини 7 статті 122 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки раніше позивач звертався з аналогічним позовом і у відкритті провадження йому було відмовлено.

По-перше, про цю обставину не було відомо суду при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і суд не зобов'язаний перевіряти, чи не є подання позову повторним. По-друге, статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України не передбачено оскарження ухвали з вказаної підстави окремо від рішення суду, оскільки відповідач має право в судовому засіданні завити клопотання про закриття провадження.

Підсумовуючи наведене, слід також визнати безпідставними доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права відповідача на належний, неупереджений та безсторонній суд.

Керуючись пунктом 1 частини 2 статті 307; пунктом 1 частини 1 статті 312; статтями 313-315, 317, 319, 323-325, 327 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Авалян Н.М

Судді Карайван Т.Д.

Стахова Н.В.