Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/4907/16 Головуючий у 1 інстанції: Васильцова Г.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року по справі за поданням державного виконавця Новоазовського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, стягувач ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року державний виконавець Новоазовського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4

В поданні зазначено, що за рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 10.02.2016 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто суму боргу за договором позики 204401,86 грн. та судові витрати в розмірі 2464,02 грн. На виконанні у Новоазовському районному відділі ДВС ГТУЮ у Донецькій області знаходиться виконавчий лист та державним виконавцем розпочато примусове виконання судового рішення у виконавчому провадженні ЄДРВП № 13/51894645 та здійснені наступні заходи: надіслано запити для виявлення належного боржнику рухомого та нерухомого майна, ДАС України, Управління ПФУ України а також джерел доходів. Однак не зважаючи на вжиття державним виконавцем зазначених дій рішення суду в повному обсязі не виконується.

Посилаючись на ці обставини, просили тимчасово обмежити у праві виїзду ОСОБА_4 за межі України без вилучення паспортного документу, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 відмовлено у задоволенні подання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення подання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ініціатором подання не надано належних доказів про ухилення ОСОБА_4 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а тому підстави для задоволення подання відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Дані, які повинно містити подання державного виконавця, визначені в окремому розділі Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності з 17.04.2012 року та затв. Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інші документи виконавчого провадження, які, на думку державного виконавця, підтверджують ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, відомості про характер та розмір невиконаних зобов'язань боржником.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Судом першої інстанції встановлено, що надані державним виконавцем матеріали виконавчого провадження не свідчать про ухилення ОСОБА_4 від виконання ним зобовязань.

Державним виконавцем, у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надано суду належних і допустимих доказів того, що ним відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів або всі заходи виявилися безрезультатними, а також ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням, обов'язків у виконавчому провадженні, як це передбачено ч.6 ст.12 зазначеного Закону.

Доводи апелянта не спростовують висновок суду, а зводяться до переоцінки наданих доказів, яким суд дав належну правову оцінку у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

Крім того, відповідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судовий розгляд має відбуватися за участю державного виконавця, який має довести факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

Проте, як вбачається з матеріалів справи розгляд подання здійснено судом за відсутності державного виконавця (а.с. 14,15). Отже державний виконавець не скористався процесуальним правом довести суду обґрунтованості свого подання та надати докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону і підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: