Справа № 453/626/16 Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 22-ц/783/6600/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_2 «Петер-транс» ОСОБА_3, представника ПрАТ «СК «Перша» ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Петер-транс» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 05 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Петер-транс», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 05 вересня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено.Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» в користь ОСОБА_5 305 619 (триста пять тисяч шістсот девятнадцять) грн. 19 коп., з яких 265 095 (двісті шістдесят пять тисяч девяносто пять) грн. 52 коп. сума страхового відшкодування в т.ч. 49490 (сорок девять тисяч чотириста девяносто) гривень згідно полісу обовязкового страхування та 215 605 (двісті пятнадцять тисяч шістсот пять) грн. 52 коп. згідно договору добровільного страхування, 28 646 (двадцять вісім тисяч шістсот сорок шість) грн. 25 коп. - пені, 2325 (дві тисячі триста двадцять пять) грн. 02 коп. - 3% річних, 9552 (девять тисяч пятсот пятдесят дві) грн. 71 коп. інфляційних втрат.Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Петер-транс» в користь ОСОБА_5 1510 (одна тисяча п'ятсот десять) гривень, з яких 510 (п'ятсот десять) гривень франшизи, та 1000 (одна тисяча) гривень збитків. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Петер-транс» в користь ОСОБА_5 438 480 (чотириста тридцять вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень моральної шкоди.Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», Товариства з обмеженою відповідальністю «Петер-транс» в користь ОСОБА_5 6890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) гривень сплаченого судового збору.

Вказане рішення оскаржили ОСОБА_2 «Петер-транс» та ПрАТ «Страхова компанія «Перша».

В своїй апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Перша» просить рішення скасувати та винести нове рішення, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні заявлених нею до відповідач ОСОБА_8 «СК «Перша» позовних вимог у повному обсязі. Вважають рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки судом не здійснено повного дослідження доказів. Зазначають, що вина жодного з учасників ДТП належним чином не доведена. Крім цього, твердження позивача про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні ДТП доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, оскільки право оцінювати докази належить виключно до компетенції суду, який проводить таку оцінку під час розгляду справи, а постанова не містить жодних результатів оцінки наявних у справі матеріалів. Також, вказують на те, що ОСОБА_5 подала заяву про страхове відшкодування 22 березня 2016 року, таким чином страховик мав на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування 90 днів з моменту отримання заяви, а не 15 про що вказує позивач. Таким чином, всі розрахунки позивача являються хибними. Також, зазначають, що п.8.4.3 Договору добровільного страхування передбачається можливість сплати страховиком пені виключно на користь страхувальника, яким є ТОВ «Петер Транс» та жодною умовою договору не передбачено можливості сплати страховиком пені на користь третьої особи.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 «Петер-транс» просить рішення в частині стягнення моральної шкоди скасувати та постановити нове рішення, яким в позовних вимогах ОСОБА_5 відмовити повністю. Вважають, що суд порушив норми матеріального права визначивши розмір моральної шкоди без врахування розумності та справедливості. Зазначають, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про душевний стан ОСОБА_5, обсяг страждань, відсутні висновки психологів, дані про звернення за допомогою до спеціалістів. Крім цього, судом неналежним чином стягнуто судовий збір.

В судове засідання позивач та відповідач ОСОБА_7 не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись належним чином про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що інтереси позивача у судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів на підтримання апеляційних скарг, представника позивача в заперечення апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 11, 16, 22, 23, 526, 625, 979, 980, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та задовольняючи позов, виходив з того, що постановою Богунського районного суду м.Житомир від 29.01.2016 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ст. 124 КУпАП України закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Як вбачається із вищезгаданої постанови, судом встановлено, що відповідно до протоколу серії АП1 №350592 від 17.06.2015 р., ОСОБА_7 17.06.205 р. о 13 год. 30 хв. в м. Сколе на вул. Героїв Маківки, Львівської області, керуючи т/з IVEKO 440Е43, д.н.з. AM 5731 ВС, не вибрав безпечної швидкості руху т/з, не врахував дорожньої обстановки, яка склалась, в результаті чого вїхав у т/з Mersedes-Bens GLK 220CD4 Matic, д.н.з. НОМЕР_1. В результаті ДТП т/з отримали технічні пошкодження, чим порушив п.12.4 ПДР. Відповідно судом зроблено висновок про те, що закриття провадження у справі на підставі ст. 38, п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності не є реабілітуючою підставою для звільнення особи від цивільно-правової відповідальності. Таким чином, вина відповідача ОСОБА_7, як водія т/з IVEKO 440Е43, д.н.з. AM 5731 ВС, у вчинені ДТП, доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколом серії АП1 №350592 від 17.06.2015 р., про що також зазначено у вказаній вище постанові Богунського районного суду м.Житомира від 29.01.2016 року у справі №295/15577/15-п, а протилежне не спростовано належними засобами доказування. Закриття судом провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 по нереабілітуючих обставинах не звільняє винуватця ДТП від відшкодування завданої ним шкоди. Таким чином, відповідач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_2 «Петер-транс» несуть солідарну відповідальність за завдану позивачу матеріальну шкоду в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, як безпосередній винуватець ДТП та власник джерела підвищеної небезпеки, відповідно. Судом встановлено, що власником автомобіля НОМЕР_2, є ОСОБА_2 «Петер-транс». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_3, застрахована в ПАТ «СК «Перша» згідно полісу АС №9129416 від 06.03.2015 року, з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 50 000 гривень та 510 гривень франшизи. Крім того, відповідно до Договору №12-14.06.15.00005 добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу від 23.03.2015 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Перша» та ТОВ «Петер-транс», автомобіль НОМЕР_2, було застраховано на випадок настання цивільної відповідальності Страхувальника за зобов'язанням, що виникають при заподіянні шкоди третім особам внаслідок ДТП в період дії Договору. У відповідності до п. 3.1 Договору, договір діє з 24.03.2015 року по 19.03.2016 року. Дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля відбулась 17.06.2015 року, тому завдана позивачу ОСОБА_5 матеріальна шкода підпадає під ознаки страхового випадку, передбаченого Договором №12-14.06.15.00005 добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу від 23.03.2015 року. З врахуванням наведеного ПрАТ «Страхова компанія «Перша» відповідає за шкоду завдану автомобілем НОМЕР_2, в межах суми страхового відшкодування, визначеної відповідно до полісу обовязкового страхування №9129416 від 06.03.2015 року на суму 50 000 гривень, а не покрита частина суми матеріальної шкоди підлягає відшкодуванню згідно Договору №12-14.06.15.00005 добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу від 23.03.2015 року в межах суми 250000 гривень. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №2006 від 10.07.2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_4, внаслідок його пошкодження у ДТП, з урахуванням результатів його обстеження 7.07.2015 року, становить 252064 грн. 38 коп. Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума завданої позивачу матеріальної шкоди, фактично понесених витрат, повязаних із ремонтом пошкодженого в ДТП автомобіля НОМЕР_4, становить 265 605 грн. 51 коп., а саме 228 443 грн. 00 коп. вартість запчастин (а.с.29-30), 37 162 грн., 52 коп. вартість ремонтних робіт (а.с.31-32). Враховуючи наведене вище, ПрАТ «Страхова компанія» «Перша» зобовязана відшкодувати позивачу ОСОБА_5 суму матеріальної шкоди в розмірі 265 605 грн. 52 коп., з яких 49 490 гривень згідно полісу обовязкового страхування та 215 605 грн. 52 коп. згідно договору добровільного страхування. Позивачем ОСОБА_5, також, заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі 28646 грн. 25 коп.; інфляційних втрат 9552 грн. 71 коп. та 3% річних за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 2325 грн. 02 коп., які підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивач подала заяву про виплату страхового відшкодування 22.03.2016 року вх. №06-03, відтак ПрАТ СК «Перша» зобов'язане було виплатити страхове відшкодування у строк до 06 квітня 2016 року. Тому, зважаючи на приписи ст.ст. 36.2., 36.5 Закону "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", до стягнення з ПрАТ СК «Перша» підлягає сума пені у розмірі 28646 грн. 25 коп. із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ на 107 календарних днів прострочення з 07.04.2016 року по 22.07.2016 року (розрахунок а.с. 77 зворотна сторона). Суд вважає, що з ПрАТ СК «Перша» підлягає стягненню сума інфляційних втрат у розмірі 9552 грн. 71 коп. та 3 % річних у розмірі 2325 грн. 02 коп. за весь період прострочення з 07.04.2016 по 22.07.2016 року, згідно наявного розрахунку (а.с 78). Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_2 «Петер-транс» моральної шкоди у розмірі 438480 грн. 00 коп., така підлягає задоволенню виходячи з наступного. Внаслідок ДТП позивач зазнала моральної шкоди, була змушена винаймати інший автомобіль і доставляти свій пошкоджений автомобіль з місця ДТП до місця проживання в м. Львів, забезпечувати неодноразове відвідування правоохоронних органів, суду та страхову компанію у звязку з адміністративним та страховим провадженням, відвідувати автосервіс для ремонту свого автомобіля, організовувати та забезпечувати проведення експертного дослідження оцінки автомобіля. Все це змушувало позивачку хвилюватись, відволікатись від своїх особистих, та ділових питань, що негативно вплинуло на моральний та психологічний стан, викликало душевні страждання, стреси, безсоння, створювало життєві незручності та негативно відображалося на родинних і ділових відносинах.

Колегія суддів вважає, що висновки суду лише частково відповідають обставинам справи та вимогам закону, частина обставин, які суд вважав встановленими не доведено, а доводи апеляційних скарг слід вважати частково обґрунтованими.

Із пояснень осіб, що беруть участь у справі та матеріалів справи, судом апеляційної інстанції встановлено таке.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 29.01.2016 року встановлено, що відповідач ОСОБА_7 17.06.2015 року керуючи автомобілем НОМЕР_5 вчинив правопорушення, а саме не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, яка склалась, порушивши п. 12.1 ПДР внаслідок чого вїхав у автомобіль НОМЕР_6, внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження. Однак враховуючи, що з дня ОСОБА_7 правопорушення пройшло більше 3 місяців провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрито відповідно до ст. 38 та п. 7 ст. 247 КУпАП.

Вказана постанова не оскаржена та набрала законної сили.

Зважаючи на вказане вина відповідача ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення та спричиненні шкоди, зокрема і позивачу, внаслідок вказаної ДТП встановлена вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили та відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України є обовязковими для суду при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої таке судове рішення постановлене.

Аналізуючи вказану постанову в порядку п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1.03.2013 року, колегія суддів звертає увагу на те, що вказане судове рішення конкретизовано містить відповідь на питання чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача, зокрема, така містить формулювання «… з дня вчинення ОСОБА_7 правопорушення пройшло більше 3 місяців...», а крім цього у такій деталізовано викладено фабулу обвинувачення у вчиненні правопорушення, у якій зазначено обставини про час, місце, механізм та причину ДТП, а також отримання технічних ушкоджень автомобілів позивача та того, яким керував відповідач ОСОБА_7, який і визнаний винуватцем ДТП. Оцінюючи зміст постанови вцілому колегія суддів вважає, що такою конкретно встановлено подію ДТП та вину у такій ОСОБА_7, тому така є обовязковим, преюдиційним судовим рішенням у даній справі та не підлягає переоцінці у рамках розгляду цивільної справи про наслідки вказаної ДТП.

Зважаючи на встановлення вини у вчиненні ДТП відповідача та спричиненні ним шкоди позивачу доказуванню підлягають обставини, що стосуються розміру відшкодування шкоди, відповідальності за таку, зобовязання, що виникають у звязку з цим, інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається із висновку експертного авто товарознавчого дослідження №2006 від 10.07.2015 року вартість матеріального збитку заподіяного позивачу внаслідок вказаних протиправних дій відповідача ОСОБА_7 в цінах на 17.06.2015 року становить 252064,38 грн. (висновок а.с. 16-28) та вартість роботи експерта з проведення дослідження складає 1000 грн., що сплачено позивачем (товарний чек а.с. 28 зв.).

Однак, проводячи ремонтні роботи значно пізніше після ДТП, а саме у серпні 2015 року та у вересні 2015 року позивачем сплачено не значно, проте більшу суму за: придбання нових деталей та механізмів для заміни пошкоджених, придбання матеріалів для здійснення ремонту та проведення ремонтних робіт, вартість яких склала сукупно 265095,52 грн. (наряд-замовлення, рахунок та дві квитанції про сплату коштів а.с. 29-32).

Вказану суму у відповідності до вимог ст.ст. 22, 1166 ЦК України слід вважати заподіяною позивачу майновою шкодою у ДТП, якою, також, слід вважати і сплачені нею вимушено 1000 грн. за проведення експертного авто-товарознавчого дослідження кошти для визначення розміру такої.

Враховуючи вказане згаданий розмір шкоди підлягає відшкодуванню позивачу, в силу також і п. 14 згаданої вже Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1.03.2013 року.

Що стосується особи (осіб), які повинні відшкодувати таку шкоду то, як вбачається із матеріалів справи, зокрема, згаданої постанови про притягнення до адміністартвиної відповідальності, довідки ДАІ про подію ДТП (а.с. 11), повідомлення позивача про настання страхового випадку (а.с. 12), а також пояснень представника відповідача ОСОБА_2 «Петер-транс», відповідач ОСОБА_7, як на час ДТП, так і на час розгляду справи працював та працює водієм у вказаному ОСОБА_2 та на час ДТП виконував свої трудові обовязки, керуючи автомобілем НОМЕР_5, що належить вказаному товариству.

Відповідно до змісту ст.ст. 1172, 1187 ЦК України, а також п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1.03.2013 року, шкоду заподіяну вказаним водієм відшкодовує його роботодавець та володілець вказаного транспортного засобу.

ОСОБА_2 «Петер-транс» стосовно заявлених до них вимог про відшкодування матеріальної шкоди не заперечило, заперечуючи лише стосовно стягнення моральної шкоди.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу IVECO д.н.з. НОМЕР_7 ОСОБА_2 «Петер-транс» на час ДТП була застрахована у відповідача ОСОБА_8 «СК «Перша» згідно договорів про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та договору добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу (поліс та договір добровільного страхування а.с. 56, 73-76).

Страховий ліміт за шкоду заподіяну майну згідно договору обовязкового страхування становить 50 тис. грн. з врахуванням франшизи 510 грн.

Страхова ж сума згідно договору добровільного страхування на один забезпечений транспортний засіб, яких було застраховано 27, серед яких і згаданий, становить 250 тис. грн. Крім цього, договором передбачено обовязок страховика виплатити страхове відшкодування третій (потерпілій) особі (п. 6.7 Договору).

Заважаючи на наведене, вимоги ст.ст. 979-985, 988-991, 999 ЦК України, ст.ст. 1, 3-5, 6, 9, 12, 22, 28, 29, 32, 35, 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1-4, 6-9, 16, 18, 20, 21, 25, 26 Закону України «Про страхування», відповідач ОСОБА_8 «СК «Перша» зобовязана була виплатити позивачу на її заяву від 22.03.2016 року (а.с. 34-35) про виплату страхового відшкодування, згадану матеріальну шкоду без суми франшизи.

Такі виплати згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 49490 грн. повинні були бути виплаченими протягом не пізніше 90 днів з дня звернення з заявою (ст. 36). В сумі ж 215605,52 грн., згідно договору добровільного страхування у межах 28 робочих днів (п.п. 6.21, 6.22, 6.23 Договору).

Натомість вказана шкода позивачу не виплачена ані у вказані терміни, ні на час розгляду справи у суді, навпаки позивачем від відповідача страхової компанії отримано 14.04.2016 року лист з відмовою у виплаті страхового відшкодування (а.с. 36).

Враховуючи вказане позивач звернулась до суду з даним позовом.

При цьому шкоду у розмірі 265095,52 грн., тобто суму коштів, витрачених на ремонт автомобіля, пошкодженого у ДТП, позивач просила стягнути із страхової компанії.

Суму ж 1000 грн. вартість проведення авто товарознавчого дослідження та франшизу у розмірі 510 грн. позивач просила стягнути солідарно з винної у ДТП особи та його роботодавця та одночасно володільця транспортним засобом.

Враховуючи вказане такі вимоги підлягали до задоволення частково. А саме стягненню підлягало з відповідача ОСОБА_8 «СК «Перша» на користь позивача 265095,52 грн. суми страхового відшкодування, з яких 49490 грн. згідно договору про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та 215 605,52 грн. згідно договору добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу.

1000 грн. ж збитків за проведення авто товарознавчого дослідження та 510 грн. франшизи слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петер-транс» на користь позивача.

Крім цього, позивачем заявлено і вимогу про стягнення з страхової компанії пені, інфляційних втрат та 3% річних внаслідок прострочення сплати страхового відшкодування.

Однак розмір пені розраховувався позивачем з врахуванням строків 15 днів для виплати страхового відшкодування, що не було передбачено ні Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ні договором добровільного страхування.

Також, сплата пені за затримку у виплаті передбаченого договором добровільного страхування страхового відшкодування, не передбачена договором, не передбачена така і законом.

Враховуючи наведене, а, також, оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобовязання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобовязання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобовязання.

Вказані вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних з врахуванням періодів їх невиплати, позовних вимог та періоду нарахування таких позивачем, за рамки яких суд апеляційної інстанції виходити не вправі підлягали до часткового задоволення у таких розмірах та на підставі таких розрахунків 1488,75 грн. пені та 133,86 грн. 3% річних за порушення виконання зобовязання, що виникло з договору про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та 7322,59 грн. інфляційних втрат та 1519,84 грн. 3% річних за порушення виконання зобовязання, що виникло з договору добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу.

обовязкове страхування
Датаобік ставка НБУдні
20.06.16-23.06.16184194,7148
24.06.16-22.07.1616,5291294,042
пеня1488,75

червень 201699,80,998
липень 201699,90,999
0,997002
99,7002
інфляційні-148,371

3% річнихдні
20.06.16-22.07.1733133,86

добровільне страхування

квітень 2016 103,51,035
травень 2016100,11,001
червень 201699,80,998
1,033963
103,3963
інфляційні7322,595
3% річнихдні
28.04.16-22.07.17861519,842

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення моральної шкоди при цьому позивач у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог та її представник у своїх поясненнях у суді апеляційної інстанції, обґрунтовували таку спричиненням позивачу ряду незручностей, моральних страждань, які були повязані із безпосередньо фактом ДТП та стресом повязаним з цим, необхідністю докладати додаткові зусилля для здійснення ремонту автомобіля та відшкодуванню шкоди, відновлення своїх прав, не можливістю певний час користуватись автомобілем, а саме до вересня 2015 року, а також неможливістю поїхати на відпочинок. Крім цього, розмір відшкодування моральної шкоди позивачем було розраховано за методикою становлення заподіяння моральної шкоди проф. ОСОБА_9

Колегія суддів вважає, що безперечно факт участі у ДТП та заподіяння внаслідок такої шкоди майну (транспортному засобу) особи заподіює та у даному випадку заподіяли позивачу і моральну шкоду.

Така шкода слід вважати полягає у душевних переживаннях з приводу факту ДТП та пошкодження транспортного засобу особи. Так факт пошкодження автомобіля позивача, яка є особою поважного віку (1947 р.н.), жіночої статі, факт наїзду на її автомобіль вантажним автомобілем та достатньо значні пошкодження такого, однозначно спричиняє по-перше страх та переживання з приводу життя та здоровя, через пошкодження майна, неможливості використання транспортного засобу у власних потребах, тощо. Крім цього, пошкодження транспортного засобу спричиняють незручності, які виникають внаслідок неможливості його використання, необхідності вчинення дій щодо його ремонту, тощо.

Враховуючи вказане, а також засади розумності та справедливості колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди 2000 грн. буде достатнім для відновлення порушених життєвих звязків позивача.

Тому вказану вимогу теж слід задовольнити частково, не враховуючи також і методику розрахунку моральної шкоди запропоновану позивачем, яка слід вважати значно перевищує допустимі межі розумності та справедливості відшкодування такої та таку слід вважати у даному випадку застосованою помилково.

Знову ж, зважаючи на наведені вище норми закону та їх розяснення, така шкода підлягає стягненню з роботодавця винної особи та володільця транспортного засобу, яким була заподіяна шкода та не підлягає стягненню солідарно і з безпосереднього учасника ДТП про що просила позивач.

На підставі наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення яким позов слід задовольнити частково.

А саме слід стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Перша» на користь позивача 265095,52 грн. суми страхового відшкодування, з яких 49490 грн. згідно договору про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та 215 605,52 грн. згідно договору добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу. Слід стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Перша» на користь позивача 1488,75 грн. пені та 133,86 грн. 3% річних за порушення виконання зобовязання, що виникло з договору про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Слід стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Перша» на користь позивача 7322,59 грн. інфляційних втрат та 1519,84 грн. 3% річних за порушення виконання зобовязання, що виникло з договору добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу. Також, слід стягнути з ОСОБА_2 «Петер-транс» на користь позивача 1000 грн. збитків за проведення авто товарознавчого дослідження, 510 грн. франшизи та 2000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позову слід відмовити.

Вказаним слід визнати частково обґрунтованими доводи апеляційних скарг та такі задовольнити частково.

Відповідно до задоволених вимог позову та апеляційних скарг слід стягнути судові витати.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Петер-транс» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» задовольнити частково.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 5 вересня 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Петер-транс», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_5 265095,52 грн. суми страхового відшкодування, з яких 49490 грн. згідно договору про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та 215 605,52 грн. згідно договору добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_5 1488,75 грн. пені та 133,86 грн. 3% річних за порушення виконання зобовязання, що виникло з договору про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_5 7322,59 грн. інфляційних втрат та 1519,84 грн. 3% річних за порушення виконання зобовязання, що виникло з договору добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петер-транс» на користь ОСОБА_5 1000 грн. збитків за проведення авто товарознавчого дослідження, 510 грн. франшизи та 2000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_5 2755,6 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петер-транс» на користь ОСОБА_5 556,3 грн. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» 330,8 грн. сплаченого ними судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Петер-транс» 3966,41 грн. сплаченого ними судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: М.М. Шандра

ОСОБА_10