Справа № 639/8469/14-ц
Провадження № 2/639/1100/16
06 грудня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гаврилюк С.М.,
за участю секретаря судового засідання Луценко С.М.,Чубенко О.С.,Макушенко Т.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», правонаступником якого є ТОВ «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсними прилюдних торгів,
встановив:
Представник позивача ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові.
Представник третьої особи ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, проти задоволення позовної заяви заперечував у повному обсязі, посилаючись на її необгрунтованість.
Позивач ОСОБА_1 та правонаступник відповідача ТОВ «СП «Юстиція» у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки ,в порушення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд не повідомили.
Третя особа ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи і представлені в суд докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.
Згідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними прилюдних торгів.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, протоколу № 18 загальних зборів учасників приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» від 25.04.2014 ПП «СП «Юстиція» реорганізовано (перетворено) шляхом зміни організаційно-правової форми на Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (а.с. 55-64).
На підставі вимог, передбачених ч. 1 ст. 37 ЦПК України, ухвалою суду від 07.09.2016 залучено до участі у даній справі правонаступника відповідача ТОВ «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (а.с. 65).
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
В обгрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що йому не було відомо про те, що вказане нерухоме майно буде реалізоване шляхом публічних торгів.
Інформація про проведення прилюдних торгів з реалізації предмету іпотеки, а саме вищевказаної нежитлової будівлі, опублікована в газеті «Харківський курєр. Дайджест» від 22.04.2013 № 57 (№ 2539) та в газеті «Премєр. Бізнес» від 25.04.2013 № 95 (№ 5093), що підтверджується матеріалами справи (а.с. 30-31, 32-33).
Таким чином, згідно офіційних повідомлень про місце та час проведення публічних торгів, інформацію було розміщено на офіційному сайті системи реалізації конфіскованого майна та в друкованих засобах масової інформації, що спростовує доводи позивача про реалізацію зазначеного майна без його відома.
Відповідно до статті 1 ОСОБА_10 України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим ОСОБА_10.
За положеннями частин першої і третьої статті 33 ОСОБА_10 України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього ОСОБА_10.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
За змістом статті 41 ОСОБА_10 України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ОСОБА_10 України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього ОСОБА_10.
Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обовязки субєктів матеріальних правовідносин цивільної справи.
ОСОБА_10 України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Главою 4 цього ОСОБА_10 визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього ОСОБА_10 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України в Постанові від 27.04.2016 у справі № 6-103цс16 виклали наступну правову позицію: «ОСОБА_10 України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобовязань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем.
Відповідно до статті 54 цього ОСОБА_10 примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень ОСОБА_10 України «Про іпотеку».
До спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 45 ОСОБА_10 України «Про іпотеку», за якою прилюдні торги можна провести за наявності одного учасника, придбавши майно за його початковою ціною».
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-116цс12, оскільки, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна.
До правил проведення торгів належать норми трьох видів: 1) ті, які визначають процедуру підготовки проведення торгів; 2) ті, які регулюють порядок їх проведення; 3) ті, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.
До порушення правил підготовки торгів слід віднести опублікування інформаційного повідомлення в неналежному виданні або порушення строку його опублікування (п. 3.5 Тимчасового положення, чинного на момент проведення прилюдних торгів), невідповідність змісту інформаційного повідомлення вимогам, встановленим п. 3.6-3.10 зазначеного положення.
Згідно до п. 3.5 Тимчасового положення спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується.
Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації.
Відповідно до п. 1.4 Тимчасового положення організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог ЗУ «Про іпотеку».
Відповідно до ст. 43 ЗУ «Про іпотеку» спеціалізована організація не пізніше, ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів.
Окрім того, представник позивача у судовому засіданні зазначила , що письмові докази, які обгрунтовують позовні вимоги, знаходяться в матеріалах виконавчого провадження Жовтневого ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області. Проте, у судовому засіданні представник позивача не скористалась своїм правом, розясненим сторонам судом до початку розгляду справи по суті, щодо заявлення, у разі необхідності, клопотання про витребування або забезпечення доказів.
Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що прилюдні торги проведено без порушень положень статті 45 ОСОБА_10 України «Про іпотеку», будь-яких належних доказів, які б спростовували вказані обставини, ні позивачем, ані його представником в порушення вимог, передбачених ст. 60 ЦПК України, суду не надано.
Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212 -215, 224 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 203, 215, 650, 656, 657 ЦК України, ОСОБА_10 України "Про іпотеку", суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк