Провадження №2/521/4988/16
05 грудня 2016 року місто Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ДБПОУ НСО «БПК» про стягнення заборгованості щомісячних виплат, вартості санаторно-курортного лікування, поштових витрат та витрат на придбання ліків, -
08.08.2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ДБПОУ НСО «БПК» про стягнення заборгованості щомісячних виплат, вартості санаторно-курортного лікування, поштових витрат та витрат на придбання ліків.
В обґрунтування заявлених вимог він зазначив, що знаходячись на навчанні в 1966 році в СПТУ 16 (нині ДБПОУ НСО «БПК») м. Бердськ, Новосибірської області, в період проходження практики слюсарем сантехніком ІІІ розряду, отримав черепно-мозкову травму з втратою 90% працездатності.
Рішенням МСЕК він визнаний інвалідом ІІ групи і рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.11.1990 року визнана провина училища ДБОУ НПО НСО ПУ-16 м. Бердська в спричиненні його здоровю шкоди.

Він звертався до суду про стягнення шкоди, заподіяної його здоровю і суд виніс на його користь рішення про стягнення в 2002 році витрат на санаторно-курортне лікування і в 2005 2006 р.р. стягнення морального збитку, авто як засобу протезування і заборгованості по компенсації шкоди за 2005 рік.

У звязку з тим, що відповідач відповідно до ст.ст. 1192, 1202 ЦК України не виплачує добровільно суми заробітку, втраченого внаслідок втрати працездатності, позивач вимушений звернутись до суду та просить суд стягнути з відповідача заборгованість сум заробітку, втраченого внаслідок втрати працездатності з 01.02.2005 року по теперішній час в розмірі 339379,10 російських рублів, витрати на санаторно-курортне лікування за 2016 рік в розмірі 56525,44 російських рублів, вартість путівок в санаторій за 2017 рік і 2018 рік в сумі 113050,88 російських рублів, поштові витрати, повязані з попередніми запитами в Російську Федерацію при розгляді попередніх позовів про стягнення збитку здоровю в сумі 1682,64 російських рублів, компенсацію витрат на придбання ліків в сумі 3461,38 рублів.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 в період навчання в СПТУ м. Бердськ Новосибірської області Російської Федерації отримав травму при проходженні практики.

Відповідно до наказу департаменту майна та земельних відносин Новосибірської області від 05.07.2016 р. № 1647 «Про затвердження змін в статут Державного бюджетного професійного освітнього закладу Новосибірської області «Бердский політехнічний коледж» має скорочену назву - ДБПОУ НСО «БПК».

Висновком відповідної комісії ВТЕК від 01.12.1988 року ОСОБА_2 визнаний інвалідом ІІ групи з втратою 90% професійної працездатності (а.с. 4).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.11.1990 року була встановлена вина відповідача в заподіянні шкоди здоровю ОСОБА_2 (а.с. 3)

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.04.2002 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до СПТУ м. Бердська Російської Федерації про відшкодування витрат на санаторно курортне лікування. Зазначеним рішенням також була встановлена вина відповідача в заподіянні ОСОБА_2 шкоди здоровю (а.с. 41-43).

На підставі ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, а також враховуючи зазначені рішення судів, суд визнає встановленим факт винності відповідача ДБПОУ НСО «БПК» в спричиненні шкоди здоровю позивача ОСОБА_2

При вирішенні спору, суд виходить також із принципу диспозитивності цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог.

Відповідно вимог до ст. 455 ЦК УРСР в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, в разі заподіяння каліцтва або іншого ушкодження здоров'я організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобов'язані відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоров'я (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо).

Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Згідно до ч.1 ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Згідно п. 2.10. та п. 2.13.2. «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків", затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я від 05.06.2012, № 420, група інвалідності потерпілому внаслідок виробничої травми або професійного захворювання встановлюється безстроково у випадках, передбачених Інструкцією про встановлення груп інвалідності.

Ступінь втрати професійної працездатності потерпілому у відсотках встановлюється безстроково незалежно від віку у випадку анатомічних дефектів, стійких необоротних морфологічних змін та розладу функцій органів і систем організму, неефективності реабілітаційних заходів, несприятливого прогнозу відновлення працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання зі стійким порушенням професійних здібностей.

При повній втраті здатності потерпілого на виробництві до самообслуговування та потреби у постійному сторонньому догляді чи допомозі (I-А чи I-Б група інвалідності) встановлюються 85 - 100 відсотків втрати професійної працездатності.

Враховуючи, що відповідач відповідно до ст.ст. 1192, 1202 ЦК України не виплачує добровільно суми заробітку, втраченого внаслідок втрати працездатності, суд вважає можливим стягнути з відповідача суми заробітку, згідно довідки Міністерства праці, занятості і трудових ресурсів Новосибірської області від 15.05.2015 р. № 1872-16-13 /29, втраченого внаслідок втрати працездатності з 01.02.2005 року по 01.01.2017 р. в розмірі 339379,10 російських рублів, з яких: 90 % втраченого заробітку за період з 01.02.2005 р. по 01.09.2005 р. 5 594,4 руб.; з 01.09.2005 р. по 01.05.2006 р. 7084,8 руб.; з 01.05.2006 р. по 01.10.2006 р. 5395,5 руб.; з 01.10.2006 р. 01.01.2008 р. 17967,15 руб.; з 01.01.2008р. по 01.07.2011 р. 94500 руб.; 01.07.2011 р. по 01.10.2011 р. 7188,75 руб.; з 01.10.2011 р. по 01.03.2012 р. 12755,52 руб.; з 01.03. 2012 р. по 01.03.2013 р. 32614,60 руб.; з 01.03.2013 р. по 01.01.2017 р. 156278,38 руб.

Згідно довідки № 55 від 14.03.2016 р. виданої КУ Центр первинної медико-санітарної допомоги № 16, ОСОБА_2 рекомендовано санітарно - курортне лікування в санаторії (санаторії-профілакторії) неврологічного напрямку (а.с. 7). Витрати на санаторно-курортне лікування за 2016 рік у ДП ЗАО «Укрпрофздравниця» «Клінічний санаторій «Лермонтовський» для курсового лікування неврологічних захворювань становить в розмірі 21240 грн.,

З метою відновлення заподіяної шкоди здоровю в наслідок винних дій відповідача позивачем було здійснено витрат на придбання ліків в сумі 1293,38 грн. за період з 01.09.2005 р. по час звернення до суду, що підтверджується наданими до суду оригіналами фіскальних чеків на придбання ліків (а.с. 51-54).

Крім того, представником позивача у судовому засіданні зазначено, що у звязку з необхідністю відшкодування шкоди завданої здоровю, позивачем понесенні поштові витрати, повязані з попередніми запитами в Російську Федерацію в сумі 632,27 грн.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з ДБПОУ НСО «БПК» витрат повязаних з придбанням путівок в санаторій за 2017 рік і 2018 рік відповідно в сумі 42480 грн., суд вважає, що вони не обґрунтовані та задоволенню не підлягають, оскільки обовязок відповідача на відшкодування витрат на санаторно-курортне лікування позивача у 2017-2018 р.р. ще не настав, а відповідно порушення прав ОСОБА_2 в цій частині не відбулось.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 14 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Оскільки позивачем обґрунтовані позовні вимоги та надано письмові докази, то суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за сумами втраченого заробітку внаслідок втрати працездатності з 01.02.2005 року по 01.01.2017 р. в розмірі 137007.34 грн. (0,43 грн. НБУ офіційний курс російського рубля станом на 05 грудня 2016 року *339379,10 російських рублів), витрати на санаторно-курортне лікування за 2016 рік в розмірі 21240 грн. (0,43 грн. НБУ офіційний курс російського рубля станом на 05 грудня 2016 року *52613.33 російських рублів), поштові витрати, повязані з попередніми запитами в Російську Федерацію при підготовці позову про стягнення збитку здоровю в сумі 632,27 грн. (0,43 грн. НБУ офіційний курс російського рубля станом на 05 грудня 2016 року *1566.19 російських рублів), компенсацію витрат на придбання ліків в сумі 1293,38 грн. (0,43 грн. НБУ офіційний курс російського рубля станом на 05 грудня 2016 року *3203.81 російських рублів).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ДБПОУ НСО «БПК» про стягнення заборгованості щомісячних виплат, вартості санаторно-курортного лікування, поштових витрат та витрат на придбання ліків задовольнити частково.

Стягнути з ДБПОУ НСО «БПК» на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість за сумами втраченого заробітку внаслідок втрати працездатності з 01.02.2005 року по 01.01.2017 р. в розмірі 137007.34 грн. (що еквівалентно 339379,10 російських рублів), витрати на санаторно-курортне лікування за 2016 рік в розмірі 21240 грн. (що еквівалентно 52613.33 російських рублів), поштові витрати, повязані з попередніми запитами в Російську Федерацію при підготовці позову про стягнення збитку здоровю в сумі 632,27 грн. (що еквівалентно 1566.19 російських рублів), компенсацію витрат на придбання ліків в сумі 1293,38 грн. (що еквівалентно 3203.81 російських рублів).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: