УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., КоротунаВ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6. ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, подану представником - ОСОБА_10, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив суд усунути йому перешкоди в користуванні будинком шляхом виселення відповідачів.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19 січня 2010 року він придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, та 3 грудня 2011 року зареєстрував своє право власності на вказаний житловий будинок у Хмельницькому бюро технічної інвентаризації. Рішенням 28-ї сесії Хмельницької міської ради від 30 жовтня 2013 року № 33 йому для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд надано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. Кадастровий номер якої НОМЕР_1. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 2 грудня 2013 року ним було зареєстровано право власності на дану земельну ділянку і він отримав свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно. Проте, попередній власник вказаного будинку зі своєю сім'єю не виселились із будинку, постійно в ньому проживають, у будинку знаходяться їх речі (меблі, одяг тощо). На його прохання виселитись та звільнити помешкання відповідачі ніяким чином не реагують, чим порушують його право власності. Оскільки, указаний будинок потрібен йому для власного проживання, але у зв'язку із тим, що в ньому проживають сторонні йому люди, він не може повноцінно користуватися житлом та використовувати його для власного проживання та членів своєї сім'ї, позивач просив суд позов задовольнити.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року, позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_8 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з житлового будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 просять скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судами установлено, що у зв'язку із відчуженням ОСОБА_5 19 січня 2010 року житлового будинку по АДРЕСА_1 його власником став ОСОБА_4 та 3 грудня 2011 року провів реєстрацію своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власниками будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Тобто право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися житлом існує лише при наявності у власника права приватної власності на майно. Виникнення прав членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про виселення відповідачів, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з дня укладення договору купівлі-продажу житлового будинку було припинено право власності ОСОБА_5 на вказаний будинок та право користування ним членів його сім'ї. Відповідачі не є членами сім'ї позивача, тому відповідачі втратили право користування цим будинком та підлягають виселенню.

Доводи касаційної скарги відповідачів про порушення їх права володіння та користування спірним будинком, а також порушення прав малолітніх дітей на проживання у ньому, з огляду на недійсність договору купівлі-продажу будинку від 19 січня 2010 року, не заслуговують на увагу, оскільки недійсним такий договір не визнавався, є дійсним та зареєстрований у встановленому законом порядку, примусове вилучення майна у позивача не відбулося.

Інші доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, подану представником - ОСОБА_10, відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

В.М. Коротун

Т.О.Писана