Справа № 357/469/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)
13 вересня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білій Церкві залі суду №4 справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13.07.2011 року на 230 км + 300 м автодороги Київ-Чоп мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу DAF TE 95 XF державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля КРАЗ 6322 державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 . Автомобіль марки КРАЗ 6322 державний номер НОМЕР_3 належав Військовій частині НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 в той час проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . З приводу вказаної ДТП працівниками ДАІ був складений відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Білоцерків ського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2011 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Позивач вказував на те, що пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль марки DAF TE 95 XF державний номер НОМЕР_2 був застрахований власником ОСОБА_3 в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на підставі договору доброві льного страхування наземного транспорту №06/0635763/2417/11 від 11.04.2011 року. Страховою компанією відповідно до платіжного доручення №050685 в рахунок відшко дування шкоди згідно з страховим актом було перераховано грошові кошти в сумі 122 425, 30 грн. власнику пошкодженого автомобіля. Рішенням Господарського суду Київської області від 17.07.2014 року по справі №911/2333/14 за позовом ПАТ «СК «ПРОВІДНА» до військової частини НОМЕР_1 з Військової частини НОМЕР_1 було стягнено 122 425,30 грн. боргу та 1827,00 грн. судового збору, всього 124 252 грн. 30 коп. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Київської області від 17.07.2014 року у справі №911/2333/14 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 17.07.2014 року у справі №911/2333/14 залишено без змін. На виконання судового рішення з казначейського рахунку Військової частини НОМЕР_1 на користь ПАТ «СК «ПРОВІДНА» було списано 124 873,81 грн. Оскільки відповідач ОСОБА_1 добровільно відшкодувати завдані збитки позивачу відмовляється, позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача розмір виплаченого відшкодування в сумі 124 873,81 грн., а також судовий збір по справі.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, а тому суд згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи, про що не запере чувала представник позивача.

Заслухавши пояснення учасника процессу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 25.01.2008 року був укладений контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України між Військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_1 . Контракт було укладено на п`ять років з 17.04.2010 року до 17.04.2015 року. Контракт набрав чинності з 17.04.2008 року, чинність контракту було продовжено до видання Указу «Про демобілізацію». Наведене підтверджується копією контракту від 25.01.2008 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.07.2014 року по справі №911/2333/14 за позовом ПАТ «СК «ПРОВІДНА» до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 122 425,30 грн. позов задоволено повністю та стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 122 425 грн. 30 коп. боргу, 1 827, 00 грн. судового збору.

Вказаним рішенням було встановлено наступні обставини.

З довідки ДАІ №149 від 15.08.2011 року та постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2011 року вбачається, що 13.07.2011 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки КРАЗ 6322 державний номер НОМЕР_3 на 230 км + 300 м автодороги Київ-Чоп виконуючи поворот ліворуч з крайнього положення не надав перевагу у русі транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку по тій на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки DAF TE 95 XF державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2011 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопо рушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль DAF TE 95 XF державний номер НОМЕР_2 . Пошкоджений автомобіль ОСОБА_3 був застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №06/0635763/ 2417/11 від 11.04.2011 року. Відповідно до звіту №374/10/11 вартості пошкоджень транспортного засобу від 06.10.2011 року матеріальний збиток, який завданий власнику автомобіля DAF TE 95 XF державний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження при ДТП становить 128 358,56 грн. Відповідно до страхового акту №2401/06/3771/68893 від 25.10.2011 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПРОВІД НА» встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплатити страхове від шкодування в розмірі 122 425,30 грн. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПРОВІДНА» зазначені кошти були перераховані, що підтверджується платіж ним дорученням №050685 від 26.10.2011 року. Факт перебування гр. ОСОБА_1 у трудових відносинах з Військовою частиною НОМЕР_1 відповідачем не спростований та не запере чується позивачем у суді.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вина водія автомобіля марки КРАЗ 6322 державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.07.2011 р. була встановлена постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15. 08.2011 року.

Отже, як слідує з вищенаведеного, вказана ДТП мала місце з вини ОСОБА_1 .

На вказане рішення Господарського суду Київської області від 17.07.2014 року Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Київської області від 17.07.2014 року у справі №911/2333/14 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 17.07.2014 року у справі №911/2333/14 залишено без змін.

Таким чином рішення господарського суду Київської області від 17.07.2014 року у справі №911/2333/14 набрало законної сили 27.05.2015 року.

Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд приймає до уваги вищевикладені обставини, які встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 17.07.2014 року у справі №911/2333/14, яке набрало законної сили 27.05.2015 року.

На відшкодування заподіяної шкоди згідно рішення Господарського суду Київської області від 17.07.2014 року по справі №911/2333/14 Військовою частиною НОМЕР_1 15.06.2015 року було перераховано ПАТ «СК «ПРОВІДНА» 124 873,81 грн. Наведене підтверджується випискою по рахунках сформованою позивачем 15.06.2015 року.

Тобто, шкода заподіяна третій особі з вини відповідача військовослужбовця ОСОБА_1 відшкодована Військовою частиною НОМЕР_1 .

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК).

З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослуж бовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначає Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року (далі Положення).

Відповідно до п. 1 Положення за шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Згідно до п. 2 Положення, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, утратою або незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові витрати. Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

У відповідності до п. 3 вказаного Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г)вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

У відповідності до п.7 Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України.

Пунктом 8 Положення передбачено, що залежно від того навмисно чи необережно заподіяно шкоди, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду і вартості майна до військовослуж бовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком порушення військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, то понесена Військовою частиною НОМЕР_1 сума збитків підлягає до стягнення з відповідача як винної особи.

Суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача 124 252,30 грн.

Також суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 863,78 грн. судового збору.

Суд вважає, що позивачу необхідно відмовити в задоволенні його позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 621,51 грн. за безпідставністю вказаних позовних вимог.

На підставі ст.ст. 1166,1172,1187,1191 ЦК України, Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року, керуючись ст.ст. 10,60,61,88, 212-215,218,224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 124 252,30 грн. та 1 863,78 грн. судового збору.

В задоволенні іншої частини позову Військовій частині НОМЕР_1 відмовити.

Рішення суду для позивача може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А. В. Голуб