У Х В А Л А

Справа № 183/2185/15

№ 4-с/183/44/16

30 листопада 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Дубовенко І.Г.,

при секретареві Драній В.О.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1,ОСОБА_2,

скаржника ОСОБА_3,

державного виконавця Корсак І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, зацікавлена особа: ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою, в якій просили:

-поновити строк на оскарження;

-скасувати постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження № 510435561 від 05 вересня 2016 року;

-Визнати дії та бездіяльність державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 неправомірними, зобовязати ОСОБА_5 та держвиконавця поновити виконавче провадження, яким виконувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року та рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року;

-видати виконавчий лист та направити ОСОБА_5 для виконання;

-судові витрати покласти на ОСОБА_5 та держвиконавця.

В обґрунтування скарги скаржники посилалися на те, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2016 року та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року зобовязано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2; визначено порядок спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. 12 травня 2016 року за заявою ОСОБА_3 держвиконавцем ОСОБА_4 відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого документу щодо зобовязання ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Лише один раз держвиконавець 04 червня 2016 року виїхала зі скаржниками до місця проживання ОСОБА_5 з дітьми та склала акт про те, що діти хворі. Більше будь-якої участі виконавець у виконанні рішення суду не приймала. 25 жовтня 2016 року їм стало відомо, що постановою від 05 вересня 2016 року держвиконавцем закінчене виконавче провадження № 510435561. Ними у встановлений десятиденний строк було направлено скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області. Яка була повернута на їх адресу із розясненням, що зі скаргою необхідно звертатися до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримала свою скаргу та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд задовольнити її в повному обсязі. Щодо видачі виконавчого листа, вважає, що суд повинен видати новий виконавчий лист за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області.

Представник ОСОБА_8 ОСОБА_2 повністю підтримав скаргу та, посилаючись на ті ж підстави просив суд задовольнити її в повному обсязі. Не зважаючи на те, що оскаржуються дії та рішення держвиконавця щодо виконавчого провадження № 510435561, де стягувачем є ОСОБА_3, зазначив, що він вважає, що ОСОБА_1 у цій скарзі є належним скаржником, тому як стягувачем є його мати, а за рішенням суду також розглядалися і його позовні вимоги аналогічні. Щодо видачі виконавчого листа, вважає, що суд повинен видати новий виконавчий лист за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області.

Державний виконавець Корсак І.В. в судовому засіданні вважала скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню тому як нею були виконані усі дії та закінчене виконавче провадження № 510435561 постановою від 05 вересня 2016 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження». У звязку з тим, що дні спілкування з дітьми визначені вихідні, вона не пізніше наступного робочого дня приїздила до ОСОБА_5 ві якої відбирала відповідні пояснення, щодо того, що вона не чинила перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з дітьми. Щодо старшого сина ОСОБА_5, то він сам їй сказав, що не хоче спілкуватися зі своєю бабусею ОСОБА_9 Також відповідні пояснення нею були відібрані від сільського голови ОСОБА_10, який 02 липня 2016 року був свідком того, як ОСОБА_3 приїжджала для того, що поспілкуватися з дітьми, яких ОСОБА_5 вивела з будинку, однак ОСОБА_10 відмовився їхати з ОСОБА_3 та батьком, а ОСОБА_7 поїхав з ними на прогулянку. Дійсно ОСОБА_3 зверталася до неї з заявами, в яких повідомляла про те, що ОСОБА_5 чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, вона в свою чергу в межах закону перевіряла ці факти та встановили, що ОСОБА_5 виконує рішення суду. А ні представників органу опіки та піклування, а ні психолога для зясування обставин бажання чи небажання малолітніх дітей спілкуватися з бабусею нею залучено не було, тому як на її думку таке клопотання повинна була заявляти ОСОБА_3 У звязку з тим, що рішення суду виконане, вона відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» прийняла постанову про його закінчення. Щодо обставин, що скаржник до 25 жовтня 2016 року не була повідомлена про наявність постанови від 05 вересня 2016 року пояснила, що копія постанови негайно була надіслана поштою на адресу стягувача, відомостей про отримання виконавче провадження не містить. В задоволенні скарги просила відмовити.

ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена судом, про причини неявки суд не повідомила. Її неявка не є перешкодою в розгляді скарги.

Суд, заслухавши осіб, що беруть участь у справі, приходить до наступних висновків, а саме:

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

З копії виконавчого провадження № 510435561 вбачається, що 12 травня 2016 року за заявою ОСОБА_3 держвиконавцем ОСОБА_4 відкрите виконавче провадження № 510435561 з виконання виконавчого документу, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року щодо зобовязання ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно повідомлення ОСОБА_5 отримала копію постанови 21 травня 2016 року.

Скаржники звернулися до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження № 510435561, за яким ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, зацікавлена особа: ОСОБА_5 необхідно відмовити в повному обсязі. Тому як він не є особою, яка має право звертатися зі скаргою в даному випадку.

Пунктами 1.5, 1.5.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженоїнаказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5(далі - Інструкція) передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Згідно акту державного виконавця від 11 червня 2016 року, щодо перевірки виконання рішення суду, встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають на амбулаторному лікуванні, а тому надати їх для спілкування не має можливості. ОСОБА_5 надала розписку про те, що вона зобовязалася після одужання дітей кожної першої та третьої суботи надавати дітей їх батькові ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_3

21 червня 2016 року держвиконавцем складений акт про те, що зі слів ОСОБА_5 18 червня 2016 року, при намаганні забрати дітей для спілкування один з дітей ОСОБА_6 не виявив бажання. До акту долучені пояснення ОСОБА_5

21 червня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до держвиконавця з заявою з проханням прийняти міри до ОСОБА_5, яка чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми.

04 липня 2016 року від ОСОБА_5 відібрана доповідна про те, що вона виконує рішення суду, однак син ОСОБА_11 відмовляється від поїздок та спілкування з ОСОБА_3

04 липня 2016 року від сільського голови ОСОБА_10 відібрана доповідна про те, зщо 02 липня 206 року він був свідком того. Що ОСОБА_8 та ОСОБА_3 приїхали до будинку ОСОБА_5 яка вивела дітей на вулицю, однак ОСОБА_7 погодився їхати з батьком та бабусею, а ОСОБА_10 залишився з матірю. Будь-якого тиску з обох сторін на дітей не було.

08 липня 20116 року ОСОБА_3 звернулася до держвиконавця з заявою з проханням прийняти міри до ОСОБА_5, яка чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми.

18 липня 2016 року за вих. В9/10661 держвиконавець ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_3 з приводу перевірки нею фактів, викладених в заявах стягувача. Перешкод у діях ОСОБА_5 не виявлено.

29 липня 2016 року та 01 серпня 2016 року від ОСОБА_5 відібрано доповідну про те, що вона виконує рішення суду.

05 вересня 2016 року постановою державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 51043561 на підставі п. 8 ч.1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 29 ЗУ «Про виконавче провадження»виконавчі дії провадяться державним виконавцем у робочі дні не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час провадження виконавчих дій визначається державним виконавцем. Сторони виконавчого провадження мають право пропонувати зручний для них час провадження виконавчих дій. Виконавчі дії в неробочі та святкові дні, встановлені законом, провадяться у час, передбачений частиною першою цієї статті, у разі якщо зволікання неможливе або якщо такі дії не можуть бути проведені в інші дні з вини боржника, на підставі постанови державного виконавця, затвердженої начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Таким чином, посилання скаржника на те, що держвиконавець здійнювала бездіяльність по відношенню до виконання рішення суду саме у вихідні дні не можуть бути прийняті до уваги.

Статтею 75 ЗУ «Про виконавче провадження» передбаченізагальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Так після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з копії виконавчого провадження, державним виконавцем не виконані зазначені вимоги ЗУ «Про виконавче провадження». А тому, підстави для винесення 05 вересня 2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» - були відсутні.

Скаржник посилається на те, що про наявність постанови про закінчення виконавчого провадження їй стало відомо лише 25 жовтня 2016 року протягом десяти днів з моменту, коли їй стало відомо про прийняття зазначеної постанови, яку просить скасувати, тому як рішення суду не виконане, вона звернулася зі скаргою до апеляційного суду, яким було повідомлено, скарга має бути подана до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1, ч. 3 ст. 49 ЗУ Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з копії виконавчого провадження на адресу ОСОБА_3 05 вересня 2016 року направлено копію постанови про закінчення виконавчого провадження. Відомості про отримання нею зазначеної копії відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку про те. що причини пропуску строку на звернення зі скаргою до суду скаржником пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Що стосується вимог скаржника щодо видачі виконавчого документу, то відповідно до Розділу VII ЦПК України суд здійснює судовий контроль за виконанням судових рішень. А відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, вимоги щодо видачі виконавчого документа є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог скаржника про покладення судових витрат на ОСОБА_5 та державного виконавця, то суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. Суду не надано жодних доказів витрат у звязку із зверненням до суду зі скаргою, а тому в цій частині скарга також є необґрунтованою.

А тому в іншій частині скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, зацікавлена особа: ОСОБА_5 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4.

Визнати дії та рішення державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо закінчення виконавчого провадження № 51043561 неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження № 510435561 від 05 вересня 2016 року.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Г. Дубовенко