Справа № 371/620/16-ц Головуючий у І інстанції Капшук Л. О.
Провадження № 22-ц/780/4167/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 58 25.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

25 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Мережко М.В., Сліпченка О.І., із участю секретаря Петленко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та його бездіяльність, заінтересована особа: старший державний виконавець Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Клименко Людмила Володимирівна,

В С Т А Н О В И Л А :

31 травня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаною скаргою, де просив визнати бездіяльність старшого державного виконавця, виконуючого обв'язків Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Клименко Людмили Володимирівни незаконною та скасувати постанову ВП №50730385 від 16.05.2016 року про відкриття виконавчого провадження та стягнення на його користь 11 264,52 грн.

На обгрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 19 травня 2009 року з державного підприємства «Миронівське будівельно-монтажне управління» на його користь стягнуто одноразову допомогу від нещасного випадку на виробництві в розмірі 5 618,34 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення - 1 390,34 грн., моральну шкоду - 8 000 грн. та зобов'язано вказане державне підприємство здійснити нарахування та виплату на його користь заробітної плати в сумі 5 127,22 грн. Загальна сума коштів, яку він мав отримати за вказаним рішенням склала 20 135,90 грн.

03.06.2013 року державним виконавцем прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення у межах вказаної суми за виконавчим листом №2-21, виданим 27.03.2013 рок, а постановою від 28.01.2016 року виконавчий документ йому було повернуто.

28.03.2016 року він в черговий раз звернувся до органу виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення за виконавчим листом №2-21, а 27.05.2016 року отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, датовану 16.05.2016, ухвалену старшим державним виконавцем Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Клименко Л.В.

За змістом вказаної постанови залишок боргу, що підлягає стягненню на його користь, складає 11 264,52 грн.

Постанову про відкриття виконавчого провадження вважає такою, що не відповідає вимогам закону з тих підстав, що виконавець, приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, допустив бездіяльність, оскільки не пересвідчився, чи мало місце часткове виконання рішення за вказаним виконавчим документом, чи містяться у виконавчому провадженні, яке було відкрито за постановою від 03.06.2013 року, докази отримання ним коштів на виконання судового рішення. Постанову про відкриття виконавчого провадження ухвалено та надіслано йому з порушенням встановлених законом строків, коштів в рахунок боргу за наданим до органу виконавчої служби виконавчим документом не отримував.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року скаргу ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та його бездіяльність, заінтересована особа: старший державний виконавець Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Клименко Людмила Володимирівна, залишено без задоволення.

На її обгрунтування судом першої інстанції серед іншого зазначено, що факту порушення старшим державним виконавцем Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Клименко Л.В. правил прийняття виконавчого документа до виконання не встановлено.

При поверненні виконавчого документа стягувачеві у постанові від 28.01.2016 року відображені результати виконання, у виконавчому документі проставлена відмітка про сплату стягувачу заборгованості і зазначено її розмір. Вказана відмітка на виконавчому документі засвідчена підписом державного виконавця та скріплена печаткою органу ДВС.

Вказані дії були вчинені згідно правил Інструкції з організації примусового виконання рішень та не оскаржені заявником.

З огляду на ті обставини, що виконавчий документ, який наданий заявником 28.03.2016 містив відмітку про часткове виконання, державний виконавець при відкритті виконавчого провадження, зазначив загальний розмір коштів, що підлягали стягненню на користь боржника за судовим рішенням, вказав розмір нестягненої суми і саме в такому розмірі запропонував боржнику добровільно виконати рішення.

Такі дії державного виконавця суд вважає правомірними.

Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень не встановлено обов'язку державного виконавця при відкритті виконавчого провадження за виконавчим документом, який перебував на виконанні, та за яким здійснювалось часткове виконання, перевіряти правильність відмітки про результати виконання.

Контроль за законністю виконавчого провадження та перевірка законності виконавчого провадження здійснюються в порядку, визначеному законом України «Про виконавче провадження». Спір про розмір заборгованості, що виник на стадії виконавчого провадження, підлягав вирішенню поза межами поданої заявником скарги.

Посилання заявника на ті обставини, що він мав перешкоди до оскарження постанови про повернення виконавчого документа від 28.01.2016 року, за змістом якої заборгованість за виконавчим документом на його користь сплачено частково в розмірі 8 871,38 грн., оскільки вона не підлягає оскарженню, не заслуговують на увагу.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що обставини, на які посилається заявник як на підставу для задоволення його вимог, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови старший державний виконавець Клименко Л.В. дотрималась вимог ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», не порушувала прав та законних інтересів заявника, як стягувача у виконавчому провадженні.

Оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження не може бути визнана такою, що не відповідає вимогам закону, факти незаконної бездіяльності виконавця не встановлені.

Не погоджуючись із даною ухвалою, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення.

Просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги - стягнення матеріальних збитків у розмірі 3 000 грн. із управління ДВС у Київській області.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, рішенням Миронівського районного суду Київської області від 19 травня 2009 року, яке набрало законної сили 29 травня 2009 року, з державного підприємства «Миронівське будівельно-монтажне управління» на користь ОСОБА_2 стягнуто одноразову допомогу від нещасного випадку на виробництві в розмірі 5 618,34 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення - 1 390,34 грн., моральну шкоду - 8 000 грн. та зобов'язано підприємство здійснити нарахування та виплату на його користь заробітної плати в сумі 5 127,22 грн. ( а.с. 10, 44 ).

На виконання судового рішення ОСОБА_2 27.03.2013 року Миронівським районним судом Київської області видано дублікат виконавчого листа у справі №2-21за 2009 р., термін пред'явлення якого 1 рік ( там же ).

03.06.2013 року за вказаним виконавчим документом відкрито виконавче провадження, а постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції від 28.01.2016 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». із зазначенням часткового погашення заборгованості за виконавчим документом в розмірі 8 871,38 грн.( а.с. 45, 46 ).

Відповідна відмітка про сплату на користь стягувача заборгованості у розмірі 8 871,38 грн. здійснена і у дублікаті виконавчого листа №2-21, виданого 27.03.2013 Миронівським районним судом Київської області на виконання судового рішення ( а.с. 44 зв. ).

Постанова про повернення виконавчого документа від 28.01.2016 та дії державного виконавця з цього приводу, заявником не оскаржувались.

При цьому, ОСОБА_4 21.03.2016 року в черговий раз подав до відділу державної виконавчої служби заяву про виконання у примусовому порядку виконавчий лист №2-21 ( а.с. 43 ).

Старшим державним виконавцем відділу Клименко Л.В. 05.04.2016 року ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-21 про стягнення з державного підприємства «Миронівське будівельно-монтажне управління» на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 11 264,52 грн. ( а.с. 47 )

Оскільки резолютивна частина постанови про відкриття виконавчого провадження не відповідала виконавчому документу, постановою в.о. начальника Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Клименко Л.В. від 16.05.2016 року вказане рішення державного виконавця скасовано ( а.с. 49 ).

Того ж дня, старшим державним виконавцем Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Клименко Л.В. винесено постанову ВП №50730385 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-21 про стягнення з державного підприємства «Миронівське будівельно-монтажне управління» на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 20 135,90 грн., залишрк боргу - 11 264,52 грн. ( а.с. 53 ), яке приєднано до зведеного виконавчого провадження №51122136 ( а.с. 51 ).

31 травня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із названою скаргою ( а.с. 1-4 ).

Будь-яких даних щодо направлення місцевим судом копії оскаржуваної постанови заявнику за штрифкодовим ідентифікатором НОМЕР_1 ( а.с. 5, 6 ) матеріали справи не містять, що перешкоджає можливості перевірити вчасність подачі скарги до суду.

При цьому, ОСОБА_4 із клопотанням про поновлення строку подачі до суду зазначеної скарги не звертався.

Відповідно до статті 385 ЦПК, як зазначено в п. 16 постанови N6 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду ( наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна ( Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Окрім цього, суд першої інстанції при ухваленні судового рішення не звернув уваги на ту обставину, що відповідно до п. 13 зазначеної постанови скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Незважаючи на зазначені вимоги, суд першої інстанції 01 червня 2016 року відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду ( а.с. 19-20 ).

Відтак, питання дотримання заявником строків подачі скарги, її форми та змісту щодо вимог про визнання бездіяльності державного виконавця незаконною залишились у суду поза увагою, унаслідок чого ним передчасно, з порушенням положень ст. 121 ЦПК України, відкрито провадження у справі.

Нез'ясованими вони залишились і під час судового розгляду скарги ОСОБА_2.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції на підставі п. 3 ст. 312 ЦПК України.

При цьому, на переконання апеляційного суду не можуть бути задоволені апеляційні вимоги про задоволення скарги ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, оскільки вирішення цього питання, у відповідності до положень ст. 384 ЦПК України, віднесено до компетенції суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та його бездіяльність, заінтересована особа: старший державний виконавець Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Клименко Людмила Володимирівна скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: М.В. Мережко

О.І. Сліпченко