Справа № 148/2393/16-ц
Провадження №2-о/148/120/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лавренюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи- Тульчинської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин. Свою заяву вона мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2. В листопаді 2016 року заявник звернулася до Тульчинської держнотконтори з метою оформлення спадщини після смерті матері, де при подачі документів з'ясувалося, що згідно свідоцтва про її народження її прізвище та прізвище матері записано як "ОСОБА_2". Невідповідність прізвища матері у свідоцтві про її народження та свідоцтві про смерть матері, як пояснила їй нотаріус, не дає можливості оформити спадкові права. На даний час усунути розбіжності в написанні прізвища матері у свідоцтві про її смерть та інших документах можливості немає, оскільки мати померла. В інший спосіб ніж встановити факт заявник не може підтвердити родинні відносини з матір'ю, тому змушена була звернутися до суду. З огляду на викладене просить встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була її рідною матір'ю.

У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Додатково пояснила, що за життя її матері, паспорт останній був виданий саме на прізвище "ОСОБА_2", тому вважає, що різне написання її прізвища викликане перекладом його з російської на українську мову. Просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Тульчинської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі.

Свідкок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що знає заявника. Також добре знала матір заявника - ОСОБА_2 протягом 20 років, часто бувала у них в гостях. Також зазначила, що заявник була єдиною спадкоємицею після ОСОБА_2

Вислухавши пояснення заявника та свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області 12 січня 2015 року, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 у віці 81 рік (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого Попелюхською сільською радою Піщанського району Вінницької області 02 червня 1957 року, та заповненого російською мовою, вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.7).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища судом встановлено, що заявник змінила своє дівоче прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» після реєстрації шлюбу 24.02.2012 року з ОСОБА_7 (а.с. 8).

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради від 31 жовтня 2016 року № 3582 встановлено, шо ОСОБА_2 до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с9).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд, розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

З аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 вимог, оскільки в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2, зокрема він доведений показами свідка, про цей факт, на думку суду, свідчить і те, що прізвище матері заявника різниться лише в одній букві та таке різне його написання в різних документах викликане його перекладом з російської на українську мову.

Приймаючи до уваги, що встановлення факту родинних відносин необхідне заявнику для оформлення спадкових прав після смерті матері та з огляду на те, що в інший спосіб підтвердити свої родинні відносини з померлою ОСОБА_2 вона не в змозі, суд вважає можливим задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 212 -215, 235, 256, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи- Тульчинської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була рідною матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у судовому розгляді, але не були присутні під час проголошення рішення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.А. Штифурко