Справа № 297/1606/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд у складі: головуючого Драб В. І., при секретарі Гарані О. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово справу за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу ДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_2,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії заступника начальника відділу ДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_2

Скарга мотивована наступним.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 27.05.2015 року вжито заходів забезпечення позову ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме майно та нерухоме майно, що належить відповідачу, а саме: автомобіль НОМЕР_1.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 28.08.2015 року вищевказану Ухвалу першої інстанції в частині забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу змінено, заяву ПАТ ««ВіЕс Банк» про забезпечення позову задоволено частково, забезпечено позов, накладенням у межах заявлених вимог у розмірі 120092,83 дол. США (сто двадцять тисяч девяносто два долари США 83 центи), що є еквівалентом 2478422,98 грн. (двох мільйонів чотирьохсот сімдесяти восьми тисяч чотирьохсот двадцяти двох гривень 98 коп.), арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, належні ОСОБА_1, у чому б вони не полягали і де б та в кого б не знаходилися.

Копія Ухвали апеляційного суду направлялась для виконання у Відділ ДВС Берегівського районного управління юстиції.

Разом з тим, 26 квітня 2016 року заявник звертався з заявою до Відділу ДВС Берегівського районного управління юстиції щодо накладення арешту у розмірі суми стягнення, тобто 2478422,98 грн., на майно, - а саме нежитлове приміщення магазину загальною площею 152,7 кв.м. розташованого за адресою м. Берегово, вул. Мукачівська, 36, та житловий будинок садибного типу (літА), розташованого за адресою м. Берегово, вул. Мукачівська, 36, звільнивши інше майно з-під арешту.

Однак відділом ДВС запропоновано скаржнику з даного приводу звернутись до суду про звільнення майна з-під арешту на підставі ч. 2 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження».

Зважаючи на те, що заходи забезпечення позову до цього часу частково не скасовано, арешт з майна не знято, що порушує законні права та інтереси скаржника щодо розпорядження належним йому майном, суттєво порушує його права, іншого захисту, крім звернення до суду, немає.

Скаржник ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, однак подав заяву, згідно якої просив скаргу розглянути за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задоволити.

Заступник начальника відділу ДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, зясувавши всі обставини, що мають значення для її правильного вирішення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачений обовязок державного виконавця здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», постановами державного виконавця може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Виявлені під час опису цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів, на які накладено арешт, підлягають обов'язковому вилученню і не пізніше наступного робочого дня передаються на зберігання установам Національного банку України, які зобов'язані прийняти їх на безоплатній основі. Арешт на цінні папери накладається в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

В порушення вищеперелічених вимог, державним виконавцем ВДВС Берегівського РУЮ не вирішено питання про накладення арешту на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності і одразу накладено арешт на все майно скаржника. Також державний виконавець попередньо не надав можливості визначити боржнику, на яке майно необхідно в першу чергу накласти арешт в межах заявлених вимог у розмірі 120092,83 дол. США (сто двадцять тисяч девяносто два долари США 83 центи), що є еквівалентом 2478422,98 грн., оскільки у заявника крім нежитлового приміщення магазину загальною площею 152,7 кв.м., розташованого за адресою м. Берегово, вул. Мукачівська, 36, та житлового будинку садибного типу (літ-А), розташованого за адресою м. Берегово, вул. Мукачівська, 36, є і інше майно, на яке може бути накладене арешт. Вартість майна, на яке було накладено державним виконавцем арешт, значно перевищує суму заявлених вимог, яка підлягає стягненню.

Таким чином, постанова державного виконавця ВДВС Берегівського РУЮ про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження є неправомірною, винесена з порушенням вимог ст. ст. 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження, і тому підлягає скасуванню, і за таких обставин скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 208-210, 383-387 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу задоволити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_2 від 08.06.2015 року по виконавчому провадженню ВП № 47788009 про арешт на грошові кошти, рухоме майно та нерухоме майно, що належить відповідачу, а саме: рухоме майно автомобіль НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1.

Накласти арешт на нежитлове приміщення магазину загальною площею 152,7 кв.м. розташоване за адресою м. Берегово, вул. Мукачівська, 36, та житловий будинок садибного типу (літ - А), розташований за адресою м. Берегово, вул. Мукачівська, 36, що належать ОСОБА_1, у розмірі суми стягнення, тобто 2478422,98 грн., звільнивши інше майно з-під арешту.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Драб В. І.