Ухвала

іменем україни

08 липня 2016року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2016 року, первісний позов ОСОБА_3 задоволено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_3 Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення місця проживання доньки з матір'ю та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовити та задовольнити зустрічний позов.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб 08 жовтня 2005 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4

ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1

ОСОБА_3 зареєстрована по АДРЕСА_2 проживає у м. Одесі.

Згідно з довідкою Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» Одеської міської ради дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2009 року по 2014 рік відвідувала вказаний дошкільний навчальний заклад.

Згідно довідки-характеристики Одеської загальноосвітньої школи № 63 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради ОСОБА_4 навчалася у школі з 01 вересня 2014 року по 22 червня 2015 року.

Згідно з довідкою загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 м. Котовськ Одеської області від 17 серпня 2015 року ОСОБА_4 навчається у 2-А класі цієї школи.

Батьки дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 характеризуються позитивно, працюють, на обліку у психіатра чи нарколога не перебувають.

За змістом висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4, складеного 10 лютого 2016 року, орган опіки та піклування не зміг віддати перевагу жодному з батьків у визначенні місця проживання дитини при цьому вважає, що вирішальним має бути думка самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків та в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» судам роз'яснено, що, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Задовольняючи позов в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, враховуючи принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, вірно виходив із того, що відсутні виключні обставини, які б давали підстави дійти висновку про можливість розлучення дитини з матір'ю.

Таким чином, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення первісного позову в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та справедливими в частині визначення місця проживання доньки з матір'ю.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права в частині визначення місця проживання доньки з матір'ю, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, про визначення місця проживання дитини, за касаційною скаргою на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2016 року в частині визначення місця проживання доньки з матір'ю.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ І.М.Фаловська