Провадження № 2/369/828/16
РІШЕННЯ

Іменем України

30.06.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчко А.Я.

за участю секретаря: Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 Міністрів України до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання незаконними та скасування розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та свідоцтв про право власності на нерухоме майно, скасування рішень та витребування з незаконного володіння земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 Міністрів України звернувся з даним позовом до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання незаконними та скасування розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та свідоцтв про право власності на нерухоме майно, скасування рішень та витребування з незаконного володіння земельних ділянок.

Свої вимоги обґрунтував тим, що Прокуратурою Київської області під час здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів на території Києво-Святошинського району Київської області встановлено наступне.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 18.09.12 № 2187 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою Міністерства оборони України в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району» припинено право постійного користування Міністерства оборони України земельною ділянкою площею 30 га в адміністративних межах Гореницької сільської ради.

На підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 27.09.12 № 2386 та від 10.10.12 № 2556 розроблено та затверджено технічну документацію щодо інвентаризації земельної ділянки площею 30 га, з яких 22 га віднесено до категорії земель рекреаційного призначення та 8 га віднесено до категорії земель сільськогосподарського призначення.

В подальшому, за рахунок вищевказаної земельної ділянки площею 30 га Києво-Святошинською районною державною адміністрацією надавались земельні ділянки у власність громадян.

Так, на підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2196 від 18.09.12 та № 2701 від 19.10.12 ОСОБА_3 розроблено і затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,1014 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №346578 з кадастровим номером :07:003:5010, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08085.

Крім того, на підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2899 від 29.10.12 та № 3029 від 15.11.12 ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 1,1014 га з кадастровим номером :07:003:5010 в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва та видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

На підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2193 від 18.09.12 та № 2703 від 19.10.12 ОСОБА_8 розроблено і затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,4250 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району та видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:5006, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

На підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2191 від 18.09.12 та № 2704 від 19.10.12 ОСОБА_9 розроблено і затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,2717 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №346575 з кадастровим номером :07:003:5007, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08031.

Крім того, на підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2901 від 29.10.12 та № 3028 від 15.11.12 ОСОБА_6 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 1,2717 га з кадастровим номером :07:003:5007 в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва та видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

На підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2190 від 18.09.12 та № 2705 від 19.10.12 ОСОБА_5 розроблено і затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,4740 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 346576 з кадастровим номером :07:003:5008, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08033.

Крім того, на підставі заяви ВТС № 915939, зареєстрованої в реєстрі за № 1808 від 28.05.13, ОСОБА_5 змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,4740 га з кадастровим номером :07:003:5008 в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва та видано свідоцтво право власності на нерухоме майно.

На підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2195 від 18.09.12 та № 2699 від 19.10.12 ОСОБА_4 розроблено і затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,9970 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 346577 з кадастровим номером :07:003:5009, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08034.

Крім того, на підставі заяви ВТС № 915772, зареєстрованої в реєстрі за № 1039 від 10.04.13, ОСОБА_4 здійснено розподіл земельної ділянки на дві частини - площею 1,2070 га з кадастровим номером :07:003:5018 з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно та 0,79 га з кадастровим номером :07:003:5019 з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 3980857 від 27.05.13.

Також на підставі заяви ВТС № 915772, зареєстрованої в реєстрі за № 1039 від 10.04.13, ОСОБА_4 змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,79 га з кадастровим номером :07:003:5019 в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва та видано свідоцтво право власності на нерухоме майно.

Водночас, передача земельних ділянок у власність громадян для ведення особистого селянського господарства та подальша зміна їх цільового призначення відбулись з порушенням вимог Земельного кодексу України, виходячи з наступного.

В основу розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 10.10.12 № 2556 покладено постанову ОСОБА_1 Міністрів України від 23.05.12 № 513 «Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель».

Згідно пунктів 1, 2 вказаного Порядку, останній встановлює вимоги до проведення інвентаризації земель під час здійснення землеустрою та складення за її результатами технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель. До розмежування земель державної та комунальної власності формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням сільських, селищних, міських рад - у межах населених пунктів, райдержадміністрацій - за їх межами.

Інвентаризація земель проводиться з метою, зокрема, прийняття за результатами інвентаризації земель ОСОБА_1 Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідних рішень.

Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.

Порядок зміни категорії та цільового призначення земельної ділянки регулюється ст. 20 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 вказаної статті, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 20 Земельного кодексу України земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України «Про використання земель оборони».

Закон України «Про використання земель оборони» визначає правові засади і порядок використання земель оборони.

За приписами ст. 1 вказаного Закону, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.

Правовий режим земель оборони, визначений в ст. 2 вказаного Закону передбачає, що земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань.

З сукупного аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що зміна категорії і цільового призначення земель оборони і віднесення їх до іншої категорії заборонена законодавством.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель згідно з п. а) ст. 21 Земельного кодексу України є підставою для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

За приписами п. а) ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України громадянам для ведення особистого селянського господарства передаються у власність землі сільськогосподарського призначення, а не землі оборони.

Таким чином, Києво-Святошинська районна державна адміністрація перевищила надані їй законом повноваження, розпорядилась землями оборони, протиправно змінивши їх категорію і цільове призначення, і надала їх у власність фізичним особам для ведення особистого селянського господарства.

Зважаючи на викладені обставини, незаконними є і подальший поділ і зміна цільового призначення земельних ділянок громадян з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва.

Більш того, Києво-Святошинська районна державна адміністрація, здійснивши зміну цільового призначення земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_6 власними розпорядженнями, порушила положення ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України, згідно якої види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів.

В звязку з викладеними в даному позові обставинами, розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2386 від 27.09.12, № 2556 від 10.10.12, № 2196 від 18.09.12 та № 2701 від 19.10.12, № 2899 від

29.10.12 та № 3029 від 15.11.12, № 2193 від 18.09.12 та № 2703 від 19.10.12, 2191 від 18.09.12 та № 2704 від 19.10.12, № 2901 від 29.10.12 та № 3028 від

15.11.12, № 2190 від 18.09.12 та № 2705 від 19.10.12, № 2195 від 18.09.12 та № 2699 від 19.10.12, прийняті в порушення вимог ст. 14, 19 Конституції України, ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст.ст. 20, 77, 84, 122 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про використання земель оборони» та повинні бути визнані незаконними і скасовані на підставі ст. 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст.ст. 16, 21, 393 Цивільного кодексу України, ст.ст. 21, 152 Земельного кодексу України.

Зважаючи на викладене, прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 Міністрів України як органу, уповноваженого державою розпоряджатись від імені держави землями оборони.

Фактом прийняття Києво-Святошинською районною державною адміністрацією оспорюваних розпоряджень, виданням оспорюваних державних актів та свідоцтв на право власності на земельні ділянки порушено інтереси держави, адже з державної власності протиправно вибули земельні ділянки із складу земель оборони, які не могли бути передані у власність взагалі, і в даному випадку надання таких земель у власність суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України, що призводить до порушення „інтересів держави, які полягають в забезпеченні реалізації в Україні принципів регулювання земельних відносин.

Просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2386 від 27.09.12.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2386 від 27.09.12, № 2556 від 10.10.12, № 2196 від 18.09.12 та № 2701 від 19.10.12, № 2899 від 29.10.12 та № 3029 від

15.11.12,№ 2193 від 18.09.12 та № 2703 від 19.10.12, № 2191 від 18.09.12 та № 2704 від 19.10.12, № 2901 від 29.10.12 та № 3028 від 15.11.12, № 2190 від

18.09.12 та № 2705 від 19.10.12, № 2195 від 18.09.12 та № 2699 від 19.10.12.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 1,1014 га з кадастровим номером :07:003:5010 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району і скасувати його державну реєстрацію.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,4250 га з кадастровим номером :07:003:5006 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району і скасувати його державну реєстрацію.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 1,2717 га з кадастровим номером :07:003:5007 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святощинського району і скасувати його державну реєстрацію.

Скасувати рішення ОСОБА_7 служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,4740 га з кадастровим номером :07:003:5008 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району.

Скасувати рішення ОСОБА_7 служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 1,2070 га з кадастровим номером :07:003:5018 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району.

Скасувати рішення ОСОБА_7 служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,79 га з кадастровим номером :07:003:5019 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району.

Визнати недійсними свідоцтва на право власності на нерухоме майно, видані ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Витребувати з незаконного володіння на користь держави земельні ділянки: ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1,1014 га з кадастровим номером :07:003:5010; ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,4250 га з кадастровим номером :07:003:5006; ОСОБА_9 земельну ділянку площею 1,2717 га з кадастровим номером :07:003:5007; ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,4740 га з кадастровим номером :07:003:5008; ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1,2070 га з кадастровим номером :07:003:5018; ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,79 га з кадастровим номером :07:003:5019, які розташовані в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району.

У судовому засіданні прокурор прокуратури Києво-Святошинського району Київської області позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 Міністрів України - ОСОБА_10 позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_11 позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з»явився, про день, час та місце слухання справи судом належним чином повідомлені.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилися, про день, час та місце слухання справи судом належним чином повідомлені.

Представник відповідача ОСОБА_7 служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області в судове засідання не з»явився, про день, час та місце слухання справи судом належним чином повідомлений.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з»явилися, про день, час та місце слухання справи судом належним чином повідомлені.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Слід зазначити, що ч. 2 ст. 121 Конституції України передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України „Про прокуратуру" прокурор або його заступник при виявленні порушень закону має право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Згідно ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" підставою для представництва у суді прокурором інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними та державою.

Виходячи із змісту рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999 року, прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Одночасно, згідно із вказаним рішенням Конституційного Суду України, поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст.ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Пункт 4 рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999 року передбачає, що інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в її діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 13 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють від імені Українського народу права власника в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними обєктами права власності народу відповідно до закону.

У ст. 3 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Згідно зі ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах України.

Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Як встановлено у судовому засіданні, Прокуратурою Київської області під час здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів на території Києво-Святошинського району Київської області встановлено наступне.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 18.09.12 № 2187 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою Міністерства оборони України в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району» припинено право постійного користування Міністерства оборони України земельною ділянкою площею 30 га в адміністративних межах Гореницької сільської ради.

На підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 27.09.12 № 2386 та від 10.10.12 № 2556 розроблено та затверджено технічну документацію щодо інвентаризації земельної ділянки площею 30 га, з яких 22 га віднесено до категорії земель рекреаційного призначення та 8 га віднесено до категорії земель сільськогосподарського призначення.

В подальшому, за рахунок вищевказаної земельної ділянки площею 30 га Києво-Святошинською районною державною адміністрацією надавались земельні ділянки у власність громадян.

Так, на підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2196 від 18.09.12 та № 2701 від 19.10.12 ОСОБА_3 розроблено і затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,1014 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №346578 з кадастровим номером :07:003:5010, який зареєстровано в книзі записів реєстрації

державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08085.

Крім того, на підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2899 від 29.10.12 та № 3029 від 15.11.12 ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 1,1014 га з кадастровим номером :07:003:5010 в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва та видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

На підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2193 від 18.09.12 та № 2703 від 19.10.12 ОСОБА_8 розроблено і затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,4250 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району та видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:5006, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

На підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2191 від 18.09.12 та № 2704 від 19.10.12 ОСОБА_6 розроблено і затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,2717 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №346575 з кадастровим номером

:07:003:5007, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08031.

Крім того, на підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2901 від 29.10.12 та № 3028 від 15.11.12 ОСОБА_6 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 1,2717 га з кадастровим номером :07:003:5007 в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва та видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

На підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2190 від 18.09.12 та № 2705 від 19.10.12 ОСОБА_5 розроблено і затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,4740 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 346576 з кадастровим номером :07:003:5008, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08033.

Крім того, на підставі заяви ВТС № 915939, зареєстрованої в реєстрі за № 1808 від 28.05.13, ОСОБА_5 змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,4740 га з кадастровим номером :07:003:5008 в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва та видано свідоцтво право власності на нерухоме майно.

На підставі розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2195 від 18.09.12 та № 2699 від 19.10.12 ОСОБА_4 розроблено і затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,9970 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 346577 з кадастровим номером :07:003:5009, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного

користування землею, договорів оренди землі за № 08034.

Крім того, на підставі заяви ВТС № 915772, зареєстрованої в реєстрі за № 1039 від 10.04.13, ОСОБА_4 здійснено розподіл земельної ділянки на дві частини - площею 1,2070 га з кадастровим номером :07:003:5018 з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно та 0,79 га з кадастровим номером :07:003:5019 з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 3980857 від 27.05.13.

Також на підставі заяви ВТС № 915772, зареєстрованої в реєстрі за № 1039 від 10.04.13, ОСОБА_4 змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,79 га з кадастровим номером :07:003:5019 в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва та видано свідоцтво право власності на нерухоме майно.

Водночас, передача земельних ділянок у власність громадян для ведення особистого селянського господарства та подальша зміна їх цільового призначення відбулись з порушенням вимог Земельного кодексу України, виходячи з наступного.

В основу розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 10.10.12 № 2556 покладено постанову ОСОБА_1 Міністрів України від 23.05.12 № 513 «Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель».

Згідно вимог ст. 16 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об»єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першоюстатті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 ЗК України).

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов»язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Відповідно до вимог ст. ст. 123, 125, 126 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно вимог ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

Відповідно до вимог ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до пункту 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК України перелік підстав для цього є вичерпним.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду, зокрема, у справі „Стретч проти Сполученого Королівства" (рішення від 24 червня 2003 року), вказується, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання їх рішень недійсними, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самої фізичної особи.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вище перелічені правові норми і практику Верховного суду України та Європейського суду в розрізі наданих суду матеріалів, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від такого права, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом тощо.

Частинами 3, 4 ст. 142 ЗК України передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови місцевої державної адміністрації видаються на виконання законів України, актів Президента України, актів ОСОБА_1 Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ч. 4 ст. 142 ЗК України власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Відповідно до п.п. 68 п. 4 Указу Президента України «Про Міністерство аграрної політики та продовольства України» від 23 квітня 2011 року № 500/2011 не вказується про затвердження ОСОБА_1 Міністрів України рішень Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Згідно п. 4 розпорядження ОСОБА_1 Міністрів України «Деякі питання збереження об'єктів державної власності» від 11 лютого 2010 року № 318-р визначено, що Державному комітетові із земельних ресурсів разом із заінтересованими центральними органами виконавчої влади та іншими суб'єктами управління об'єктами державної власності, у тому числі Національними та галузевими академіями наук, не допускати погодження документів, прийняття рішень, на підставі яких може здійснюватися відчуження з державної власності земельних ділянок, наданих у постійне користування державним підприємствам, установам та організаціям (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, що підлягають приватизації, та земельних ділянок, відчуження яких здійснюється для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності), до законодавчого врегулювання питання щодо визначення порядку їх відчуження.

Слід відмітити, що заборона центральними органами виконавчої влади та іншими суб'єктами управління об'єктами державної власності здійснювати свої повноваження, яка встановлена розпорядженням ОСОБА_1 Міністрів України, суперечить законодавчим актам України та Конституції України так як в ст. 18 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

З огляду на наведене, відповідач при прийнятті рішення від 17.10.2013 року за №11 діяв у чіткій відповідності до вимог зазначеного вище чинного законодавства, яке має вищу юридичну силу.

Відповідно до п. «а» ст. 141 ЗК України (в редакції станом на час припинення права користування) підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Як вбачається із матеріалів справи 18 вересня 2012 року Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області прийняла розпорядження №2187 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою Міністерства оборони України в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району», яким припинила право постійного користування Міністерства оборони України земельною ділянкою площею 30,00 га в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, і віднесла вказану ділянку до земель запасу.

З преамбули згаданого розпорядження стає зрозумілим, що припинення права постійного користування означеною земельною ділянкою відбулося на підставі клопотання Міністерства оборони України від 18.09.2012 року №220/6063 про добровільну відмову від цього права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття вказаного розпорядження) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

При буквальному тлумаченні вказаної норми закону стає зрозумілим, що не можуть бути землями оборони, землі, повернуті з користування для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття вказаного розпорядження) підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Частина 2 ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття вказаного розпорядження) встановлювала, що земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття вказаного розпорядження) до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки Міністерство оборони України добровільно відмовилосявід права постійного користування земельною ділянкою площею 30,00 га, вказаназемельна ділянка припинала відповідати визначенню «землі оборони», встановленому ст.77 Земельного кодексу України, і Києво-Святошинська районна державна адміністраціяКиївської області мала всі законні підстави після цього віднести вказану земельнуділянку до земель запасу.

10 жовтня 2012 року Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області прийняла розпорядження №2556 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки та віднесення її до земель запасу Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району», яким затвердила відповідну технічну документацію із землеустрою і віднесла вказану земельну ділянку до наступних категорій земель: площею 22,0000 га - до категорії земель рекреаційного призначення, площею 8,0000 га - до категорії земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до п. 1 Постанови КМУ від 23 травня 2012 р. N 513 «Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель» цей Порядок установлює вимоги до проведення інвентаризації земель під час здійснення землеустрою та складення за її результатами технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель (далі - технічна документація).

До розмежування земель державної та комунальної власності формуванняземельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування,визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії можездійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням сільських,селищних, міських рад - у межах населених пунктів, райдержадміністрацій - за їх межами.

Таким чином, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області абсолютно законно віднесла спірну земельну ділянку із земель запасу, не переданих у власність та користування, до земель рекреаційного призначення і земель сільськогосподарського призначення.

Варто відзначити, що позивач у своєму позові не заперечує проти того факту, що процедура інвентаризації вказаної земельної ділянки була проведена з додержанням вимог вищезгаданого Порядку.

Також позивачем не встановлено жодного порушення порядку подальшої передачі відповідних земельних ділянок у власність відповідачам.

Частинами 3-4 ст. 142 ЗК України передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Згідно пункту 1.1, 5.5. Наказу Міністерства аграрної політики України «Про затвердження примірного статуту державного підприємства, віднесеного до сфери управління Мінагрополітики» від 12 грудня 2008 року № 826 державне підприємство засновано на основі державної власності, входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України (надалі - Уповноважений орган управління) і є підзвітним йому. Підприємство не має права без попереднього погодження з Уповноваженим органом управління приймати рішення щодо вилучення чи добровільної відмови від користування земельною ділянкою, укладання договорів про спільну діяльність (спільний обробіток земельних ділянок) та інших видів договорів, що можуть призвести до вилучення земельних ділянок, зміни цільового призначення земельних ділянок або їх частин, які закріплені за підприємством на праві постійного користування.

В ст. 41 Конституції України вказано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин практику Європейського суду з прав людини у національному законодавстві, як інструмент функціонування Конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Положеннями ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"закріплено обов'язок судів застосовувати при розгляді справ вказану Конвенцію і протоколи до неї та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як зазначив Верховний Суд України в Постанові №6-92цс13 від 18.09.2013р. основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої особи (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" ("Sporrong and Lonnroth v. Sweden") від 23.09.1982р., "Новоселецький проти України" від 11.03.2003р., "Федоренко проти України" від 01.06.2006р.). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1 зазначеного Першого протоколу. Зокрема, необхідно щоби була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагається досягти держава шляхом позбавлення особи її власності

Особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримана справедлива рівновага між інтересами суспільства та правами власника.

Європейський Суд наголошує на тому, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади.

Рішенням Європейського суду з права людини від 24.06.2003 р. №44277/98 "Стретч проти Сполученого Королівства" встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку владного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним договору, згідно якого особа отримала майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.

Судовим рішенням Європейського Суду з прав людини від 26.03.2013 у справі Рисовський проти України, Європейський Суд зауважив, що потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (заява №36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII).

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 321, 387, 388, 392 Цивільного кодексу України, ст..ст. 141, 142, 152, 155 Земельного кодексу України та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 Міністрів України до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, про визнання незаконними та скасування розпоряджень Києво-Святошинської районної державної адміністрації, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та свідоцтв про право власності на нерухоме майно, скасування рішень та витребування з незаконного володіння земельних ділянок - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.Я. Волчко