Справа № 307/3059/14-ц
Провадження № 2/307/14/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого: судді Ляшко С.М.

при секретарі: Пальонна М.Є.

за участю адвоката: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за борговою розпискою та поновлення строків позовної давності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів про стягнення боргу за борговою розпискою.

В своєму позові позивачі просять суд стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_3 с. Терново вул. Центральна, № 118, Тячівського району на користь позивачів борг в сумі 44500 Євро, що еквівалентно 1086690 грн. (один мільйон вісімдесят шість тисяч шістсот девяносто гривень та відсотки простроченої суми в розмірі 49075 (сорок девять тисяч сімдесят пять) гривень, всього кошти в сумі 1135765 ( один мільйон сто тридцять пять тисяч сімсот шістдесят пять) гривень та судові витрати.

Свої вимоги мотивують тим, що 30 березня 2011 року громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під розписку отримали у них в борг 44500 (сорок чотири тисячі п'ятсот) євро, що відповідно до курсу Національного Банку України станом на 01 липня 2014 року становить 716005 (сімсот шістнадцять тисяч пять) гривень, зобовязавшись повернути вказану суму до кінця червня 2011 року.

На неодноразові їхні усні вимоги повернути борг ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не реагують, взяті на себе зобовязання не виконують, мотивуючи це відсутністю коштів. Так до теперішнього часу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 борг в сумі 44500 євро, що по курсу Національного Банку України станом на 01 липня 2014 року становить 716005 гривень, їм не повернув, що змусило їх звернутися з позовною заявою до суду.

26.03.2014 року ними було подано позовну заяву про стягнення боргу до Хустського районного суду, яким 27.06.2014 року було прийнято рішення звернутися до належного суду, так як Відповідачі проживають в Тячівському районі. У звязку з цим вважають, що ці обставини є поважною причиною пропуску строків.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти , або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

П.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та у порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525 та 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України - Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Боржники ОСОБА_5 та ОСОБА_6, прострочили виконання зобовязання по поверненню боргу в сумі 716005 гривень з кінця червня 2011 року до 1 липня 2014 року, що становить 3 роки 1095 днів.

Отже:

716 005 грн. х 3% : 365 днів = 58 грн. 85 коп. в день;

1095 днів х 58 грн. 85 коп. = 64 440 грн. 75 коп.

Таким чином боржники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 крім простроченої суми 716005 грн. повинні сплатити на користь позивачів 3% річних в загальній сумі 64440 грн. 75 коп., а тому загальна сума боргу відповідачів станом на 01. 07. 2014 року складає 716005 + 64 440 грн. 75 коп. = 780445 грн. 75 коп.

12.10.15 року представник позивачів подав до суду заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог, згідно якої просить збільшити позовні вимоги, та мотивує це тим, що: на час написання позовної заяви було застосовано курс Національного банку України валюти євро до гривні станом на 01 липня 2014 року, який становив 16 грн. 09 коп. До теперішнього часу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 добровільно не повернути ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 борг в сумі 44500 євро.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України Позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити розмір позовних вимог. Користуючись цим правом вважає за необхідне збільшити позовні вимоги, так як курс Національного банку України гривні до валюти євро станом на 12 жовтня 2015 року зріс до 24 грн. 42 коп. за один євро.

А тому враховуючи, що відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 30.03.2011 року отримано в борг від ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 кошти в іноземній валюті, а саме 44500 Євро, то станом на 12.10.2015 року дана сума еквівалентна 1086690 грн. (один мільйон вісімдесят шість тисяч шістсот девяносто) гривень. ( 44500 х 24 грн. 42 коп. = 1086 690 ).

Представник позивачів ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5, - ОСОБА_8 в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав, та просить в позові відмовити.

Представник ОСОБА_6, - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав, просив відмовити у позові на підставі спливу позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що згідно письмової розписки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, 1980р.н. зобовязуються виплатити борг ОСОБА_9, ОСОБА_7 Імре Емеріховичу, ОСОБА_4 в сумі 44500 євро до кінця червня 2011 року. Ця розписка надана ними і написана власноручно без побічного впливу з власного волевиявлення. При невиконанні даного зобовязання вони згідні відповісти по Закону України в чому і розписалися, 30.03.2011року.

Покази свідка ОСОБА_10, суд до уваги не бере, так як він не спростував боргової розписки.

Згідно ст..525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідачі та їхні представники не надали суду належних та допустимих доказів на підставі яких суд би мав можливість відмовити в задоволенні даного позову.

Згідно ст..60 ч.1 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ухвали Хустського районного суду від 27 березня 2014 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_7 Імре Еларіоновича, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 05 червня 2014 року ухвалу судді Хустського районного суду від 27 березня 2014 року скасовано передавши відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Хустського районного суду від 27 червня 2014 року згідно якої позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_7 Імре Еларіоновича, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу повернуто позивачам для предявлення до належного суду, тому суд вважає, що поновлення строку для предявлення позову не потребується.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слід стягнути на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 борг в сумі 44500 Євро та відсотки простроченої суми в розмірі 49075 грн. та 3654 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 борг в сумі 44500 Євро та відсотки простроченої суми в розмірі 49075 грн. та 3654 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Тячівського

районного суду: ОСОБА_11