АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3890/16 Справа № 207/3460/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Дніпро

20 липня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

адміністрації Баглійського району

м. Дніпродзержинська ,

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року по справі за позовом адміністрації Баглійського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до ОСОБА_2, треті особи: Баглійський районний відділ в місті Дніпродзержинську Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Абонент-ХХІ» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

Виконавчий комітет Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради у серпні 2015 року завернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 посилаючись на те, що він більше шести місяців не проживає у спірній квартирі /а.с. 3-5, 23-25/.

Рішенням Баглійького районного суду м. Дніпродзержинська від 26.02.2016 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено у повному обсязі /а.с. 34-36/.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 37-41/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно п.11 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Згідно п. 10 цього Пленуму у справах про визнання наймача або члена його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад установлені строки.

Судом встановлено, що на ім'я ОСОБА_2 23.08.1987 року відкритий лицевий рахунок № 241177, як наймача квартири АДРЕСА_1 /а.с. 6/. Відповідно до довідки Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської влади № 05-06/527 від 02.03.2015 року відомості на приватизацію квартири АДРЕСА_2 - відсутні /а.с. 8/.

Квартира знаходиться у комунальній власності, балансоутримувачем є департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської влади.

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 30.09.2015 року «Про входження Дніпродзержинської міської ради до складу засновника юридичних осіб Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради», найменування юридичної особи «Виконавчий комітет Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради» змінено на «Адміністрація Баглійського району».

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що зі слів сусідів відповідач довгий час не проживає у спірній квартирі з невідомих причин, місце його проживання невідоме, комунальні платежі він не сплачує, в підтвердження своїх доводів посилається на акти від 23.04.2015 року та акт від 02.06.2015 року про те, що спірна двокімнатна квартира розташована на п'ятому поверсі пятиповерхового будинку, зі слів сусідів в квартирі довгий час ні хто не проживає /а.с. 7/.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів відсутності відповідача в квартирі, строку його не проживання та причин позивачем не надано.

Також в матеріалах справи відсутні посилання на те, на яких підставах позивач вселився в спірну квартиру, хто крім нього ще зареєстрований у квартирі. Позивачем не ставилося питання про допит свідків, які підтвердять факт не проживання відповідача в квартирі і який період.

При вищенаведених обставинах справи, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Приведені в апеляційній скарзі доводи позивача, про те, що суд не дав оцінки наданим доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адміністрації Баглійського району м. Дніпродзержинська - відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П. Демченко Е.Л.