Ухвала

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Карпенко С.О., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 лютого

2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позов до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про вселення.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому та відповідачам на праві спільної часткової власності належить по ј частині квартири АДРЕСА_1, однак відповідачі чинять йому перешкоди в доступі до належної йому квартири та не реагують на його прохання дати ключі від квартири.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2015 року позов задоволено.

Вселено ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 передати

ОСОБА_4 ключ від квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині розподілу судових витрат та ухвалено в цій частині нове рішення.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, просять ухвалені в справі судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Статтею 358 ЦК Українивизначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою, співвласники можуть домовитися про порядок користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК Українидержава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи та надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для вселення

ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1, оскільки він є співвласником такої, а підстав, які дозволяли б дійти висновку про припинення його права власності чи користування таким житлом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на увагу не заслуговують, висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2016 року та рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2015 року в його не скасованій апеляційним судом частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

С.О.Карпенко

І.К.Парінова