У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Коліївської сільської ради, ОСОБА_4, реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції про скасування рішення сесії Коліївської сільської ради та свідоцтв про право власності,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вони є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1. Власником суміжного житлового будинку є відповідач ОСОБА_4 Рішенням Коліївської сільської ради Тульчинського району від 03 липня 2015 року № 602 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передано її у власність ОСОБА_4 З таким рішенням позивачі не погоджуються, оскільки з ними не було погоджено встановлення в натурі меж земельних ділянок, як з суміжними землекористувачами, а тому позивачі просили визнати незаконним та скасувати рішення сільської ради, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_4, скасувати реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на належні ОСОБА_4 земельні ділянки.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 30 ЗК України (1990 року), який діяв на час набуття позивачем права власності на споруду, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Пункт 5 постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» від 18 грудня 1990 року передбачав, що громадяни, які мають в користуванні земельні ділянки, надані їм до відведення в дію цього Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗК України (1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

За змістом ст. 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Згідно з ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачка ОСОБА_3 отримала у спадщину від спадкодавця ОСОБА_5: 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1; права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Ілліча, розміром 2,48 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). В свідоцтві про право на спадщину за заповітом не вказано на якій саме землі розташований будинок, її розмір, форма власності та на яких підставах спадкодавець володів або користувався даною земельною ділянкою. Позивачами не надано будь-яких доказів того, що вони є власниками або землекористувачами суміжних земельних ділянок, а тому при кадастровій зйомці їх погодження не було необхідним.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність порушень під час прийняття рішення Коліївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 03 липня 2015 року № 602 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність ОСОБА_4.», а інших належних та допустимих доказів позивачами не надано, тому не має підстав для визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих ОСОБА_4

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Коліївської сільської ради, ОСОБА_4, реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції про скасування рішення сесії Коліївської сільської ради та свідоцтв про право власності.

Додані до скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов