АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/622/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1178/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, гаражного кооперативу «Центральний» про визнання права власності на гараж за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В січні 2013 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом до відповідачів, вказував, що 08.10.2006 року померла його дружина - ОСОБА_2 Після її смерті відкрилась спадщина на грошові вклади з відсотками та компенсаціями, яку позивач прийняв і належно оформив.

Після її смерті залишилось і інше спадкове майно - гараж № 31, блок «6», що знаходиться по пров. Гагаріна, 12 у місті Хмельницькому у гаражному кооперативі «Центральний», який 26.04.1984 року ОСОБА_2 на підставі акту купівлі-продажу автогаража придбала у ОСОБА_3, проте не зареєструвала право власності на нього.

У зв'язку з цим нотаріусом відмовлено позивачу в оформлення права власності на цей гараж в порядку спадкування через відсутність реєстрації права власності на вказаний гараж.

Тому позивач просив поновити строк прийняття спадщини і визнати право власності на гараж.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вважає помилковим твердження суду про недоведеність факту придбання гаража № 31 ОСОБА_2, суд при цьому не прийняв до уваги письмову заяву голови правління гаражного кооперативу щодо зміни нумерації гаражів та схему їх розміщення. Не враховано, що він є спадкоємцем ОСОБА_2, і належно прийняв спадщину. На думку апелянта, суд першої інстанції також безпідставно не застосував спеціальну норму - ст. 344 ЦК України, що передбачає можливість визнання права власності особи за набувальною давністю на нерухоме майно, яким апелянт володіє 32 роки.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта, представник гаражного кооперативу підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник Хмельницької міської ради просила відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим оспорюване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 придбала гараж № 23 в блоці 6 кооперативу, проте позивачем не доведено факт належності їй гаража № 31 в цьому ж блоці, право власності на який він просив визнати в порядку спадкування.

ОСОБА_4 такого висновку суд дійшов з порушенням ст.ст. 212, 213 ЦПК, без належної оцінки представлених доказів у справі, без повного і всебічного зясування обставин справи.

Так, встановлено, що 08.10.2006 року померла дружина позивача ОСОБА_2 Після її смерті відкрилася спадщина на грошові вклади з відсотками та компенсаціями, яку позивач прийняв і належно оформив, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори 24.03.2008 року.

Рішенням виконкому Хмельницької міської ради депутатів трудящих від 06.09.1973 року № 210/12 прийнято в експлуатацію закінчені будівництвом гаражі по провулку Гагаріна для автотранспорту, що знаходиться в особистому користуванні громадян м. Хмельницького, зокрема, ОСОБА_5 - гараж № 23 блок № 6.

26.04.1984 року ОСОБА_2 на підставі акту купівлі-продажу автогаража придбала у ОСОБА_3 належний йому гараж № 23 блок № 6, проте не зареєструвала право власності на нього.

У зв'язку з цим нотаріусом відмовлено позивачу в оформлення права власності на цей гараж в порядку спадкування через відсутність реєстрації права власності на вказаний гараж.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та не оспорюються сторонами.

Обговорюючи питання щодо того, який саме гараж перебував у власності спадкодавиці, колегія судді приймає до уваги таке.

Згідно з довідкою гаражного кооперативу „Центральний, поданою до суду першої інстанції (а.с.36), придбаний 26.04.1984 року ОСОБА_2 гараж № 23 в блоці 6, у звязку зі зміною нумерації гаражів у гаражному кооперативі внаслідок ущільнення та будівництва капітальних цегельних гаражів замість металевих, за теперішньою фактичною нумерацією має номер 31. Гараж 23 у блоці 6 належить іншій особі, ОСОБА_6

Факт належності гаража № 23 у блоці 6 іншій особі, ОСОБА_6, підтверджується актом купівлі-продажу гаража від 20.08.1985 року, схемою розташування гаражів.

Факт володіння та користування ОСОБА_2 до часу смерті саме гаражем № 31 в блоці 6 підтверджуються оглянутими в засіданні апеляційного суду журналами обліку членів кооперативу та сплати членських внесків, заявою про приєднання до електричних мереж.

Наведені докази в сукупності підтверджують факт належності на праві власності ОСОБА_2 гаража № 31 у блоці 6 гаражного кооперативу „Центральний.

Той факт, що право власності на вказаний гараж не було зареєстровано за спадкодавицею, не спростовує факт належності їй на праві власності цього майна і не позбавляє позивача як спадкоємця за законом першої черги на набуття права власності на гараж в порядку спадкування.

Так, частиною 1 ст. 224 ЦК Української РСР 1963 року, що врегульовувала правовідносини щодо набуття майна у власність на час придбання гаража спадкодавицею, встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК Української РСР 1963 року (в редакції на час виникнення спірних відносин) право власності у набувача майна за договором (а у державних організацій - право оперативного управління) виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 181 ЦК України приміщення гаража, розташованого на земельній ділянці, відноситься до нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції У країни від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав на таке майно.

З врахуванням наведеного вбачаються підстави для задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на гараж в порядку спадкування. Водночас оскільки позивач належно прийняв спадщину після ОСОБА_2 та оформив право власності на частину спадкового майна, то відсутні правові та фактичні підстави для задоволення позову в частині поновлення строку прийняття спадщини, тому в позові в цій частині слід відмовити.

Відтак рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на гараж № 31, блок 6 в гаражному кооперативі „Центральний, що знаходиться в м. Хмельницькому по пров. Гагаріна, 12.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/1178/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 2