Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.09.2016 р. 145/1443/16-ц 2/145/764/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

за участю секретаря Тихої О.Н.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що з 28 вересня 1964 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4.

Під час шлюбу ними за спільні кошти було придбано 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, що стверджується договором купівлі-продажу від 19.12.1991 року, посвідченим державним нотаріусом Тиврівської держнотконтори Данилишиною Г.А, та зареєстрованому в реєстрі за № 2119.

Вказане майно було зареєстроване за його дружиною ОСОБА_4, однак в силу положень ст.22 КПШС України (чинного на час набуття майна) визнавалось об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружина ОСОБА_4 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу, якої увійшла належна їй частка в житловому будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1

За життя ОСОБА_6 належним їй майном не розпорядилася, заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після неї були він як другий з подружжя та їхні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

Він протягом шести місяців з часу смерті дружини відмовився від спадщини на користь дочки ОСОБА_3, подавши відповідну заяву до Тиврівської держнотконтори.

Їхня донька ОСОБА_3 спадщину прийняла, подавши відповідну заяву до Тиврівської держнотконтори. Їхній син ОСОБА_7 спадщину не прийняв та на неї не претендує.

Разом з тим, в правовстановлюючому документі - договорі купівлі-продажу 1/2 частки будинку та господарських споруд від 19.12.1991 року частка його дружини ОСОБА_4 не була визначена.

Відповідно до ч.1 ст. 28 КПШС України, у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнавалися рівними. Тому, на його думку, спадщина після смерті його дружини відкрилася на ? частку житлового будинку та господарських споруд (1/2:2), а право на іншу ? частку цього ж майна, він набув як другий з подружжя на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.1991 року.

Разом з тим, в силу положень ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Його дочка ОСОБА_3, прийнявши спадщину після смерті його дружини - ОСОБА_4 до цього часу її не оформила та оформляти її не бажає.

Він з 26 січня 1985 році зареєстрований у вказаному житловому будинку і постійно у ньому проживає, користується присадибною земельною ділянкою, провів поточний ремонт будинку, протягом 2006-2009 років добудував ряд господарських споруд.

Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно.

Він зареєстрований у вказаному будинку з 1985р.. у 1991 році на підставі договору купівлі-продажу став його співвласником, тому заволодів ним добросовісно.

З часу смерті його дружини у 2006 році його володіння ним не припинялося, цей факт був очевидним для третіх осіб, в тому числі і для відповідачки та ні від кого не приховувався, володіння є безперервним, починаючи з 1985 року. Прийнявши спадщину після смерті дружини ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, його донька ОСОБА_3 протягом 10 років жодних дій щодо оформлення належної спадкодавцю частки цього майна не вчинила та права власності на нього як на об'єкт нерухомого майна не набула.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року десятирічний строк з часу смерті його дружини ОСОБА_8минув.

За таких обставин вважає, що набув право власності на зазначену частку житлового будинку та господарських споруд за набувальною давністю.

В даному випадку є наявним правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу 1/2 житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд, однак у ньому не визначені частки кожного з подружжя у праві спільної сумісної власності подружжя і внести зміни в договір немає можливості у зв'язку зі смертю дружини.

На земельній ділянці також знаходяться прибудова «а2», сарай «61», сарай «Ж», гараж «Д», баня «З», які збудовані самочинно, у зв'язку з чим він не ставить питання про визнання права власності на них.

Згідно висновку незалежного оцінювача ОСОБА_9 ринкова вартість ? частки житлового будинку з господарськими спорудами становить 101 400 грн.

Просить визнати за ним, ОСОБА_2, право власності на 1/2 частку житлового будинку «А» з прибудовами «а», «а1» та ганками загальною площею 211,6 кв.м, житловою площею 126,4 кв.м., а також на літню кухню «Б», погріб «П/Б», сарай «Б1», гараж «Б2», сарай «Б3», погріб «П/Б3», сарай «б», погріб «П/М», убиральню «В», убиральню «Г», огорожу № 1, хвіртку № 2, хвіртку № 3, ворота № 4, ворота № 5, огорожу № 6, огорожу № 7, колодязь № 8, які знаходяться по АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_10 в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набуваються за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 28 КПШС України, у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнавалися рівними

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Судом встановлено, що з 28 вересня 1964 року ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (а.с.12).

Під час шлюбу ними за спільні кошти було придбано 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 що стверджується договором купівлі-продажу від 19.12.1991 року, посвідченим державним нотаріусом Тиврівської держнотконтори Данилишиною Г.А., та зареєстрованим в реєстрі за № 2119 (а.с.5, 6).

Вказане майно було зареєстроване за його дружиною ОСОБА_4, однак в силу положень ст.22 КПШС України (чинного на час набуття майна) визнавалось об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. його дружина ОСОБА_4 померла (а.с.4).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла належна їй частка в житловому будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 що стверджується довідкою Новоміської сільської ради №227 від 05.05.2016 р. (а.с.13).

За життя ОСОБА_6 заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після неї були позивач як другий з подружжя та їхні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

Він протягом шести місяців з часу смерті дружини відмовився від спадщини на користь дочки ОСОБА_3, подавши відповідну заяву до Тиврівської держнотконтори.

Відповідачка ОСОБА_3 спадщину прийняла, подавши відповідну заяву до Тиврівської держнотконтори. ОСОБА_7 спадщину не прийняв та на неї не претендує.

Разом з тим, в правовстановлюючому документі - договорі купівлі-продажу 1/2 частки будинку та господарських споруд від 19.12.1991 року частка його дружини ОСОБА_4 не була визначена.

Оскільки відповідно до ч.1 ст. 28 КПШС України, у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнавалися рівними, спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася на ? частку житлового будинку та господарських споруд (1/2:2), а право на іншу ? частку цього ж майна, він набув як другий з подружжя на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.1991 року.

Прийнявши спадщину після смерті дружини ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р., відповідачка протягом 10 років жодних дій щодо оформлення належної спадкодавцю частки цього майна не вчинила та права власності на нього як на об'єкт нерухомого майна не набула.

Позивач зареєстрований у вказаному житловому будинку з 26 січня 1985 році і постійно у ньому проживає, у 1991 році на підставі договору купівлі-продажу став його співвласником, тому заволодів ним добросовісно. Він користується присадибною земельною ділянкою, провів поточний ремонт будинку, протягом 2006-2009 років добудував ряд господарських споруд, а тому суд вважає, що він набув право власності на зазначену частку житлового будинку та господарських споруд за набувальною давністю.

На земельній ділянці також знаходяться прибудова «а2», сарай «б1», сарай «Ж», гараж «Д», баня «З», які збудовані самочинно.

Згідно висновку незалежного оцінювача ОСОБА_11 ринкова вартість ? частки житлового будинку з господарськими спорудами становить 101 400 грн. (а.с.23-24).

Суд вважає, що позивач ОСОБА_2 добросовісно заволодів ? часткою житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном більше 10 років, а тому набув право власності на це майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.335, 344 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку «А» з прибудовами «а», «а1» та ганками загальною площею 211,6 кв.м, житловою площею 126,4 кв.м., а також на літню кухню «Б», погріб «П/Б», сарай «Б1», гараж «Б2», сарай «Б3», погріб «П/Б3», сарай «б», погріб «П/М», убиральню «В», убиральню «Г», огорожу № 1, хвіртку № 2, хвіртку № 3, ворота № 4, ворота № 5, огорожу № 6, огорожу № 7, колодязь № 8, які знаходяться по АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.