Справа № 515/1015/16-ц
Провадження № 2/515/1429/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сивоконь Т.І.

за участю секретаря Комерзан Л.І.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі,

В С Т А Н О В И В:

04.07.2016 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що сторони проживали багато років однією сімєю та фактично перебували в шлюбних відносинах. Тепер останні проживають окремо.

За період проживання у них народились діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, 25.06.2014 року та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з ОСОБА_1 та знаходяться повністю на її матеріальному забезпеченні.

ОСОБА_3 ухиляється від утримання дітей, а тому позивачка просить ухвалити рішення, яким зобовязати відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

В судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву, згідно якої просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей просила задовольнити в повному обсязі (а.с17).

Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, визнаючи позовні вимоги частково, просив зменшити розмір аліментів до 450 грн. в місяць на кожну дитину, будь-яких заперевень чи доказів на позовну заяву суду не надав (а.с15).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається із копій свідоцтв про народження серії 1-ЖД №247492 від 02.02.2011 року (а.с.4), серії І-ЖД №334057 від 19.11.2012 року (а.с.5), серії І-ЖД №394089 від 01.07.2014 року (а.с.6) та серії І-ЖД №448695 від 15.10.2015 року (а.с.7) батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

З довідки, виданої виконкомом Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №831 від 21.06.2016 року (а.с.8), вбачається, що на утриманні позивачки знаходяться діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, 25.06.2014 року та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, які є частиною національного законодавства України.

Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України закріплено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 ст.184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у відповідача не існує будь-яких інших зобовязань з утримання, крім того, він є працездатною особою і не існує будь-яких перепон для можливості його працевлаштування, а тому не існує також перешкод для виконання ним обовязку по утриманню власних дітей у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі достатньому для забезпечення дітям можливості нормального розвитку.

Статтею 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" визначено, що прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до положень Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік, прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року 1 167 гривень, з 1 травня 1 228 гривень, з 1 грудня 1 313 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року 1 455 гривень, з 1 травня - 1 455 гривень, з 1 грудня 1 637 грн.,

Виходячи з розміру вимог позивачки ОСОБА_1, відсутності доказів матеріальної спроможності відповідача ОСОБА_3 сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі, приймаючи до уваги законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років, рівний обов'язок батьків щодо утримання дітей тощо, обґрунтовано визначити до сплати аліменти на 4 дітей в твердій грошовій сумі рівній 1840,00 грн. щомісячно із розрахунку по 460,00 грн. на кожну дитину.

Визначення розміру аліментів із розрахунку по 460,00 грн. на одну дитину не є меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, такий розмір узгоджується з положеннями ст.182 СК України (1228,00 грн.: 100% х 30 % =368,40 грн.; 1531,00 грн.:100% х 30% = 459,30 грн.).

При цьому, слід зазначити, що ст.192 СК України закріплено право платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя, тощо звернення до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів.

Позов до суду пред'явлений 04 липня 2016 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дітей повинні стягуватися з указаної дати.

Відповідно до п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Враховуючи, що позивачка при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного закону п.3 ч.1 ст.80, ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

Згідно з пунктом першим частини 1 статті 367 Цивільного Процесуального Кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ч.2 ст.51 Конституції України, ст. ст.10, 60, 212-215, 223, 224-228, 294, 367 ЦПК України, ст.ст.84, 180-184, 191 сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 460 грн. щомісячно на кожну дитину в загальній сумі 1 840 грн., починаючи з 04 липня 2016 року до повноліття дочки ОСОБА_8, тобто до 05.01.2029 року, потім в загальній сумі 1 380 грн. в розмірі по 460 грн. щомісячно на кожну дитину до повноліття сина ОСОБА_9, тобто до 29.10.2030 року, потім в загальній сумі по 920 грн. щомісячно на кожну дитину до повноліття дочки ОСОБА_10, тобто до 25.06.2032 року, потім по 460 грн. щомісячно до повноліття дочки ОСОБА_11, тобто до 22.09.2033 року.

Стягнути з з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Сивоконь