АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5261/16 Справа № 202/7414/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Романюк М.М.
20 липня 2016 року м. Дніпро Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :
головуючого Романюк М.М.
суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.
при секретарі Порубай М.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 25 листопада 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК", ОСОБА_2 про звернення стягнення, -
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом у листопаді 2012 року. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 26 червня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № OD30AD40308774 відповідно до умов якого, останній, отримав кредит у сумі 62 444 грн. 48 коп., зі сплатою за користування ним 20,04% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25 червня 2014 року. Вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають із зазначеного кредитного договору були забезпечені шляхом укладання з відповідачем договору застави рухомого майна від 26 червня 2009 року та шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року. З урахуванням викладеного просив суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № OD30AD40308774 від 26 червня 2009 року у розмірі 81 969 грн. 85 коп. витребувати у відповідача ОСОБА_2 та передати в заклад (володіння) шляхом опису позивачу предмет застави - автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 - комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) на зазначений автомобіль; звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 10 000 грн. та судові витрати по справі.
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2014 року залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України, касаційну скаргу ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх незаконності та необґрунтованості.

З даним висновком погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 червня 2009 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір №OD30AD40308774, згідно умов якого, останній, отримав кредит у розмірі 62 444 грн. 48 коп., зі сплатою 20,04% на рік за користування грошима, з кінцевим терміном повернення 25 червня 2014 року та згідно якого, предметом застави став автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2

Також, 20 жовтня 2010 року, між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ПАТ "Акцент Банк" було укладено договір поруки №167 згідно умов якого, останній, зобовязався відповідати перед кредитором як солідарний боржник за належне виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитно-заставним договором № OD30AD40308774.

В наслідок порушення ОСОБА_2 умов кредитно-заставного договору станом на 16 листопада 2012 року утворилась заборгованість в розмірі 81 969 грн. 85 коп. та складається з: заборгованості за кредитом 52 137 грн. 99 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом 10 719 грн. 51 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом 2 944 грн. 31 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язання 12 026 грн. 62 коп.; штрафу (фіксована частина) 250 грн.; штрафу (процентна складова) 3 891 грн. 42 коп.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 589 ЦК України та стаття 19 Закону України "Про заставу" встановлює, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язанням, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено ч.ч.1, 7 статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Аналогічна позиція щодо способів реалізації предмета застави визначена і в пункті 24 договору застави.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже з аналізу вказаних матеріально правових норм можна дійти висновку, що у разі порушення боржником зобовязання щодо повернення кредиту належне виконання якого забезпечено заставою, заставодержатель набуває право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави у спосіб який визначений договором та не суперечить вимогам закону.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 виконувалися умови кредитно-заставного договору неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості, висновок суду першої інстанції щодо безпідставності вимог позивача є помилковим, у звязку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Посилання відповідача з приводу того, що позивачем не було направлено йому відповідну вимогу з зазначенням наміру звернути стягнення на предмет застави не заслуговує на увагу, оскільки з аналізу Закону України "Про заставу" та інших норм матеріального права України, які регулюють спірні правовідносини, можна дійти висновку, що направлення такої вимоги не є перепоною для звернення до суду за захистом порушених прав у даний спосіб, а є лише одним із засобів реалізації відновлення свого порушеного права у позасудовому порядку.

Твердження відповідача, щодо відсутності доказів які б вказували на отримання ним кредиту не заслуговують на увагу, так як згідно умов кредитно-застовного договору кредит було отримано у безготівковій формі, оскільки згідно п.17.4.3 договору позичальник доручив банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти на поточний рахунок автосалону та страхової, а здійснення таких дій банку підтверджується наданими до суду розрахунками. Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається здійснення позичальником часткового погашення заборгованості, що свідчить про наявність боргових зобовязань.

Однак з вимогами позивача щодо визначення складових суми боргу, які підлягають стягненню погодитись в повній мірі не можна, виходячи з наступного.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 2 статті 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, в той час як пенею згідно ч.3 ст.549 ЦК України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Отже, з аналізу вказаної норми вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності.

Умовами кредитно-заставного договору, а саме п. 3.2, 3.3 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно п. 3.5, 3.6 кредитно-заставного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь якому з грошових зобов'язань.

Таким чином, згідно з умовами кредитного договору передбачено застосування штрафу та пені за одні й самі порушення грошового зобов'язання.

Оскільки законом заборонено подвійне застосування цивільно-правової відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, приймаючи до уваги положення ст.61 Конституції України, включення позивачем у рахунок заборгованості штрафів є незаконним, а тому з загального розміру заборгованості, в рахунок яких буде звернуто стягнення на предмет застави, необхідно виключити штрафи в розмірі 250 грн. та 3 891 грн. 42 коп.

Стосовно вимог банку щодо стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки, витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між суб'єктами господарювання, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства.

Зазначена правова позиція визначена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року (справа № 6-745цс15).

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Таким чином, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо ПАТ "Акцент-Банк" підлягає скасуванню, а провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договором поруки підлягає закриттю.

Враховуючи те, що даним рішенням апеляційна скарга ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" задоволена частково, а витрати понесенні останнім за подачу позову та апеляційної скарги підтверджені документально, то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 229 грн. 55 коп.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 25 листопада 2014 року скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про звернення стягнення задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором №OD30AD40308774 від 26 червня 2009 року в розмірі 77 828 грн. 43 коп., яка складається з: 52 137 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом, 10 719 грн. 51 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 944 грн. 31 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 12 026 грн. 62 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором передати в заклад публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" автомобіль марки "ВАЗ", модель - 21703, рік випуску - 2008, №кузова/шасі - ХТА4704, реєстраційний номер - ВН 4842 СК, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Звернути стягнення на майно заставлене за кредитно-заставним договором №OD30AD40308774 від 26 червня 2009 року, а саме автомобіль марки "ВАЗ", модель - 21703, рік випуску - 2008, №кузова/шасі - ХТА4704, реєстраційний номер - ВН 4842 СК, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом надання публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПРИВАТБАНК" права продажу предмета застави, з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату, свідоцтва про реєстрацію технічного засобу, замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по свідоцтву про реєстрацію технічного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, та інших дій необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судовий збір у розмірі - 1 229 грн. 55 коп.

Провадження у справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк " ПРИВАТБАНК " до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договором поруки закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

ОСОБА_3