У х в а л а

іменем україни

20 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.О.,Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду позовом на обґрунтування якого зазначав, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2012 року в порядку поділу спільного сумісного майна між ним та ОСОБА_5 за ним визнано право власності на частину будівельних матеріалів, які були використані для будівництва будівель та споруд, що знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 26 липня 2010 року.

З огляду на ухвалення вказаного судового рішення, він звернувся до суду з позовом про визнання права користування земельною ділянкою на якій розміщені виділені йому у власність частина незавершених будівництвом будівель та споруд.

Під час розгляду вказаної справи, при проведені судової земельно-технічної експертизи виявилося, що фактичний розмір земельної ділянки, що знаходиться у власності ОСОБА_5 на 359 кв. м більше ніж площа, зазначена в державному акті.

Вважає, що під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку були допущені неточності, оскільки на час її складання вже існувало нерухоме майно, яке не було введено в експлуатацію.

Ухвалення Котляревською сільською радою рішення про затвердження технічної документації та передача у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, порушує його право користування земельною ділянкою на які розміщені будівельні матеріали набуті ним у власність.

Посилаючись на наведене, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправним рішення ХХХІV сесії V скликання Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 20 травня 2010 року в частині затвердження технічної документації землеустрою ділянки ОСОБА_5, визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 26 липня 2010 року на право приватної власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1257 га по АДРЕСА_1 та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення ХХХІV сесії V скликання Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 20 травня 2010 року № 9 в частині затвердження технічної документації землеустрою ділянки ОСОБА_5

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 26 липня 2010 року, виданий АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2015 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави передбачені ст. ст. 152, 155 ЗК України для задоволення позову, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що на час прийняття оскаржуваного рішення та відповідно отримання ОСОБА_5 оскаржуваного державного акта мало місце порушення закону, яке потягло порушення прав позивача, оскільки він у встановленому законом порядку не набув право користування земельною ділянкою і це право за ним ніким не визнано.

Будівництво житлового будинку, а також інших нежитлових споруд по АДРЕСА_1 здійснювалось без установленого дозволу, без належного затвердженого проекту, тобто є самовільним, сторони не мають права власності на це нерухоме майно. Тому у ОСОБА_4 не виникає права на земельну ділянку, яка не є самостійним об'єктом спільної власності сторін, відтак не можна вважати, що порушено права чи законні інтереси останнього.

У зв'язку з чим у нього відсутні підстави для звернення до суду з відповідними вимогами.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

О.В.Ступак