АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/5919/16-ц 22-ц/774/2478/К/16
Справа № 212/5919/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2478/К/16 суддя Борис О.Н.
Категорія - 26 ( ІІІ ) Суддя-доповідач Зубакова В.П.
РІШЕННЯ
Іменем України
21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Митрофанової Л.В.
за участю секретаря - Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.
Особи, які беруть участь у розгляді справи:
представник відповідача Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" - Сідлецька Світлана Олексіївна,
представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , -
ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (надалі - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг") про стягнення моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах. Висновком МСЕК у 2010 році йому було первинно встановлено третю групу інвалідності з 11 травня 2010 року та висновком МСЕК у 2016 році - встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 80% та другу групу інвалідності з 26 вересня 2016 року безстроково.
Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 200 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь ОСОБА_1 60 000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.
У задоволенні інших вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позивачем обставин справи, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Зокрема, вважає, що судом не враховано те, що позивач працював й на іншому підприємстві зі шкідливими умовами праці, а саме - на ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», однак з позовом звернувся тільки до ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". Крім того, посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що у п.19 акту розслідування причин виникнення у позивача професійного захворювання не визначено осіб, винних у його виникненні, що свідчить про відсутність вини відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди. Також зазначає, що розмір моральної шкоди є необґрунтованим та не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Сідлецьку С.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, залишивши рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.10.1985 року по 18.11.1985 року працював підземним гірничим робітником, з 18.11.1985 року по 04.01.1988 року підземним кріпильтником на дільниці №10 шахти № 1 імені Артема РУ ім.Кірова, з 04.01.1988 року по 25.07.1991 року підземним прохідником, з 25.07.1991 року по 28.04.1995 року підземним прохідником з проведенням вибухових робіт дільниці №2 шахти № 1 імені Артема РУ ім.Кірова, з 01.12.2000 року по 08.04.2004 року монтажникогм устаткування металургійних заводів МРЦ КДГМК «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 08.04.2004 року по 12.01.2006 року монтажником устаткування металургійних заводів МРЦ ВАТ «Криворіжсталь», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 12.01.2006 року по 14.06.2007 року монтажником устаткування металургійних заводів МРЦ ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 14.06.2007 року по 14.03.2008 року монтажником устаткування металургійних заводів МРЦ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с. 7-12).
У зв`язку з тривалою працею позивача (16 років 9 місяців) в умовах важкої фізичної праці, висновком Українського НДІ промислової медицини від 01 квітня 2010 року у позивача виЯвлено професійне захворювання з відповідним діагнозом: Радикулопатія шийна та поперекова-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та нейросудинними синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плічелопаткового періартрозу (ПФС II ст.) дефартрозом ліктьових (ПФ ІII ст.) та колінних (ПФ II ст.) суглобів
Актом розслідування професійного захворювання № 19 від 15 квітня 2010 року причиною виникнення професійного захворювання визнано важку працю позивача впродовж тривалого часу через недосконалість робочого місця (а.с. 25-26).
Висновком медико-соціальної експертної комісії (серія 10 ААА № 008476) від 19.05.2010 року позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності (а.с.27).
Відповідно до медичного висновку ЦЛЕК ДУ «ІМПНАМНУ» №21/579 від 07.06.2016 року, позивач має професійні захворювання з основним діагнозом: 1) центральний сr в/частки правої легені, T3N3M1, ІV ст., кл.гр.2, mts в медіастінальні лімфовузли, mts в кістки тазу та праву стегнову кістку, та супутнім діагнозом: 2) Радикулопатія шийна та поперекова-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та нейросудинними синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плічелопаткового періартрозу (ПФС II ст.) дефартрозом ліктьових (ПФ ІII ст.) та колінних (ПФ II ст.) суглобів (а.с. 15).
Як убачається з акту розслідування професійного захворювання № 23 від 12 липня 2016 року, причиною професійного захворювання позивача визнано працю впродовж тривалого часу (21 рік 1 місяць), із яких: з 01.10.1979 по 28.04.1995 року на різних посадах шахти № 1 імені Артема РУ ім.Кірова, з 03.04.1996 року по 07.08.1998 року підземним прохідником шахти «Ювілейна» РУ «Суха Балка», з 01.12.2000 року по 14.03.2008 року монтажником устаткування металургійних заводів МРЦ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», в умовах впливу шкідливих факторів виробництва, саме: концентрація аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони з вмістом кристалічного кремнію діоксиду у пилу від 10% до 70%, що перевищує гранично допустимі нормативи (а.с. 13-14а).
Висновком медико-соціальної експертної комісії (серія 10 ААГ №034884) від 29.09.2016 року ОСОБА_1 первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 70 % (катаракта) та визнано інвалідом другої групи, а також повторно підтверджено 10% втрати професійної працездатності по радикулопатії з 26.09.2016 року безстроково (а.с.17).
Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і пов`язане з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган
Згідно зі ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Як убачається з актів розслідування професійного захворювання № 19 від 15 квітня 2010 року та № 23 від 12 липня 2016 року, причиною професійних захворювань позивача є праця впродовж тривалого часу на РУ імені Кірова, РУ «Суха Балка» та ПАТ «АрселоМіттал Кривий Ріг» в умовах впливу шкідливих факторів, у зв`язку з порушення керівництвом підприємств, де працював хворий ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України Про охорону праці, якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що при розслідування причин виникнення професійних захворювань позивача не визначено осіб, винних у виникненні професійних захворювань, що свідчить про відсутність вини відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки у вказаному пункті зазначено, що визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання, неможливо у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 працював у шкідливих умовах тривалий час (в умовах важкої праці 16 років 9 місяців, в умовах запиленості повітря робочої зони 21 рік 1 місяць), а також у зв`язку з неодноразовою зміною керівництва цеху. Проте, вказана обставина не знімає з відповідача обов`язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло, у тому числі, з вини ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.
Спростовуються доводи відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв`язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.
Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом того, що позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів виробництва також на іншому підприємстві - ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.
Як убачається з матеріалів справи, причиною професійного захворювання позивача є праця протягом тривалого часу в умовах важкої праці та запиленості повітря робочої зони, що перевищували гранично допустимі, як на підприємстві відповідача, так і на ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка». При цьому, законодавством не передбачено можливості покладення на ці підприємства солідарної відповідальності.
Так, моральна шкода відшкодовується одноразово (ч. 5 ст. 23, ч. 1 ст. 1168 ЦК України) власником або уповноваженим ним органом у разі порушення законних прав працівника, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ст. 237-1 КЗпП України), тобто кожен власник або уповноважений ним орган зобов`язаний відшкодувати працівнику завдану моральну шкоду.
Отже, судом вірно встановлено порушення ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у ОСОБА_1 професійного захворювання, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди.
Разом з тим, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, не врахував роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 60 000,00 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, роботу позивача в шкідливих умовах праці не лише на ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", але й на іншому підприємстві, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 60 000 гривень до 40 000 гривень.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -
ВИРІШИЛА:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" - задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2016 року змінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 60 000 гривень 00 копійок до 40 00 (сорока тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: