Справа №490/5155/15-ц 21.07.2016 21.07.2016 21.07.2016
Справа 490/5155/15-ц
Провадження № 22 -ц/784/1250/16 Головуючий у 1-й інстанції Черенкова Н.П.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 липня 2016 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення

Центрального районного суду м. Миколаєва від 1 лютого 2016 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості

та зустрічним позовом

ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - Банк, ПАТ «Дельта Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості у солідарному порядку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк зазначав, що 16 жовтня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», в наступному публічне акціонерне товариство, та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №28.3/110-КЕК-07. Того ж числа між вказаним Банком та ОСОБА_2 та між Банком і ОСОБА_5 укладено договори поруки, за якими вказані відповідачі поручилися за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

20 травня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором. Банку перейшло право вимоги як за простроченими зобов'язаннями, так й поточними платежами.

Посилаючись на те, що позичальник не виконує умови кредитного договору, Банк просив стягнути в солідарному порядку з позичальника та поручителів 47387 грн. 51 коп. заборгованості станом на 6 квітня 2015 року, з яких: 45837 грн. 28 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 1550 грн. 24 коп. - заборгованість за відсотками.

ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ Кредитпромбанк» про визнання припиненим договору поруки №28.3/110-ПЕК/1-07 від 16 жовтня 2007 року. В обґрунтування своїх вимог вона вказувала, що строк основного зобов'язання сплинув 15 квітня 2009 року. Однак, всупереч вимог п. 4 ст. 559 ЦК України Банк звернувся до суду лише в червні 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого для пред'явлення вимог до поручителя. У зв'язку з чим, її зобов'язання за договором поруки припинилися.

В заяві від 25 вересня 2015 року ОСОБА_3 просив застосувати позовну давність за первісним позовом.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 1 лютого 2016 року позов задоволено частково. Із ОСОБА_3 на користь Банку стягнуто 47387 грн. 51 коп. заборгованості за кредитним договором, а саме 45837 грн. 28 коп. заборгованості за кредитом та 1550 грн. 24 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

У стягненні заборгованості за кредитним договором №28.3/110-КЕЕ-07 від 16 жовтня 2007 року у солідарному порядку з ОСОБА_5 відмовлено.

Зустрічний позов - задоволено.

Визнано припиненим договір поруки, укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2

Із ОСОБА_3 стягнуто 473 грн. 87 коп. судового збору.

Додатковим рішенням того ж суду від 19 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку з ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду від 1 лютого 2016 року та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На думку заявника, суд не взяв до уваги суттєвих обставин справи, а саме відсутності належних та достовірних доказів наявності його заборгованості перед Банком. Також, суд не врахував положення закону про позовну давність, яка для вимог Банку закінчилась 15 квітня 2012 року, а тому безпідставно стягнув з нього заборгованість.

Представник позивача, який брав участь у судовому засідання апеляційного суду 16 червня 2016 року, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 16 жовтня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 28.3/110-КЕК-07, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 6000 дол. США зі сплатою 25% річних. Надання кредиту здійснюється шляхом зарахування Банком

коштів на поточний рахунок позичальника.

За умовами договору, позичальник був зобов'язаний здійснювати повернення кредиту відповідно до графіку погашення платежів, який є невід'ємною частиною кредитного договору, та у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі не пізніше 15 квітня 2009 року. Одночасно п. 9 договору передбачалося, що договір діє до повного погашення заборгованості позичальником за кредитом та процентами, а при наявності простроченої заборгованості - і пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків. За п.4.3. кредитного договору, позичальник повинен був сплачувати щомісяця по 400 доларів США (в період 15-17 числа кожного місяця, в залежності від дати, на яку припадало 15 число), частина яких відраховувалася на погашення кредиту, а частина на проценти. Крім того, позичальник повинен був сплатити комісію за касове обслуговування - 3% від суми кредиту на час його видачі (а.с. 29).

На забезпечення виконання зобов'язань, того ж числа ВАТ «Кредитпромбанк» уклав два договори поруки №28.3/110-ПЕК/1-07 із ОСОБА_2, та №28.3/110-ПЕК/2-07 із ОСОБА_5

20 травня 2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ВАТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги, в тому числі за спірним кредитним та забезпечувальними договорами. Внаслідок укладення договору замінено первісного кредитора у вказаних зобов'язаннях на ПАТ «Дельта Банк», до якого перейшло право вимоги до боржників.

Із додатку до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань, виходить, що ПАТ «Кредитпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за договором, вказавши розмір заборгованості на 21 травня 2013 року за тілом кредиту - 1966,86 доларів США, та пені - 66,53 долара США (а.с. 138-139).

Як виходить зі змісту позовних вимог, Банк просить стягнути в гривневому еквіваленті з відповідачів вказану суму фактичного розміру заборгованості.

Ухвалюючи рішення відносно ОСОБА_3, суд виходив з того, що договором встановлено строк виконання зобов'язань із щомісячними платежами, останній з яких підлягав сплаті до 15 квітня 2009 року. Разом з тим, суд взяв до уваги положення п. 9.1 договору та вважав, що договір діє з дня його укладення і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії або пені у разі їх нарахування. Оскільки сума кредиту та відсотків фактично не сплачені, на час розгляду справи у суді договір є чинним.

Так як Банк надав розрахунок заборгованості станом на 21 травня 2013 року, а ОСОБА_3 не надав доказів того, що здійснення останнього платежу відбулося поза межами трьох календарних років, які передували подачі позову до суду, суд дійшов висновку про неможливість застосування позовної давності. У зв'язку з чим, суд стягнув із ОСОБА_3 вказану заборгованість.

Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічного позову про визнання договору поруки припиненим та відмовляючи в задоволенні позову до ОСОБА_5, суд спираючись на положення п. 1.3 щодо об'єму зобов'язань поручителя, положення щодо строку дії кредитного договору, положення ст.ст. 526, 553, 554, 559 ЦК України, дійшов висновку, що ПАТ «Дельта Банк» до суду з позовною заявою про погашення заборгованості до ОСОБА_2 і ОСОБА_5, як поручителів, повинен був звернутися протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Між тим, до суду позивач звернувся поза вказаними строками, а доказів того, що на адресу поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_2 направлялись вимоги про погашення боргу, позовні заяви про стягнення боргу, суду не надав.

Проте, в повному обсязі з висновками суду погодитися не можна, виходячи з такого.

З наданих апеляційному суду доказів виходить, що питання про стягнення спірної заборгованості вже вирішувалося у судовому порядку за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» .

Так, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2010 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 30 листопада 2010 року, на користь ВАТ «Кредитпромбанк» із ОСОБА_3 та з кожного з поручителів в солідарному порядку, тобто з ОСОБА_2 і ОСОБА_5, стягнуто за спірним кредитним договором 15668 грн. заборгованість за кредитом, 1529 грн. 94 коп. заборгованості за простроченим процентами та 5000 грн. пені, розмір якої зменшена судом.

З мотивувальної частини рішення вбачається, що вказані суми судом стягнуті у гривневому еквіваленті. Судом, крім процентів за користування кредитом, стягнуто еквівалент 1966,86 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, частина еквівалента пені, яка всього складала 2158,92 долара США. Виходячи з курсу долара США, який застосовано судом, сума заборгованості по пені у валюті склала 62,52 долара США.

З виписки Банківського рахунку, відкритого за спірним кредитним договором, та наведених доказів вбачається, що ОСОБА_3 в останнє сплачував заборгованість за вказаним рішенням суду 26 квітня 2011 року. За ним значилася заборгованість за кредитом, та пеня, яка стягнута, але не сплачена за рішенням суду.

Ухвалюючи рішення за первісним та зустрічним позовом суд на ці обставини справи уваги не звернув. Тоді як вони мають суттєве значення, оскільки дають підстави для відмови в задоволенні як первісного, так й зустрічного позову.

Так, ПАТ «Дельта Банк» за договором про відступлення права вимоги, передано право на отримання суми, яка вже стягнута рішенням суду на користь ВАТ «Кредитпромбанк». У зв'язку з чим, вона не може бути стягнута вдруге.

За такого, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічною позовною заявою про визнання договору поруки припиненим. Так, з неї спірна сума вже стягнута, а інших вимог не пред'явлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності до п.3 ч. 1 ст. 209 ЦПК України необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_7 та ОСОБА_5, а також в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання поруки недійсною.

Ухвалюючи рішення за первісним позовом по суті позовних вимог, колегія суддів виходить зі змісту позовних вимог та сторін у справі. Так, колегія суддів бере до уваги, що позов пред'явлено не ВАТ «Кретипромбанк», а ПАТ «Дельта Банк», який просив про стягнення заборгованості, що, на його думку, виникла в період 2009 - 2013 років, та передана йому як правонаступнику від попереднього банку.

Колегія суддів переглядає рішення в апеляційному порядку від 1 лютого 2016 року.

Оскільки додаткове рішення відносно стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в солідарному порядку з позичальником не оскаржено та є правильним по суті, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

В силу вимог ст. 88, 316 ЦПК України, з Банка на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при подачі апеляційної скарги в розмірі 789 грн. 22 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 1 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 789 грн. 22 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.Я.Мурлигіна

Судді: В.І. Козаченко

Л.М. Царюк