Номер провадження 2/243/4526/2016
Номер справи 243/9275/16-ц
«08» грудня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого - судді Хаустової Т.А.,
- секретаря судового засідання - Шевченко В.М.
- прокурора - Граневської О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №19 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування Слов'янської райдержадміністрації, Служба у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_5, за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області, зацікавленої особи: ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав,-
Орган опіки і піклування Слов'янської райдержадміністрації, Служба у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області, зацікавленої особи: ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на території Черкаської селищної ради Слов'янського району за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка має малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Діти були поставлені на облік служби у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації, як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах, на підставі повідомлення виконкому Олександрівської сільської ради від 21 січня 2014 року № 01-30-19 про ухилення батьків від створення належних умов для проживання та утримання малолітніх дітей з проханням надати дозвіл на розміщення їх до дитячої лікарні м. Слов'янська Донецької області. Того ж року малолітніх дітей було відібрано у матері ОСОБА_5 без позбавлення батьківських прав рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 26 серпня 2014 року справа № 243/2224/14. Враховуючи судове рішення службою у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації цим дітям було надано статус дітей позбавлених батьківського піклування. На підставі цього статусу дітей було влаштовано до прийомної сім'ї ОСОБА_6.
Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області № 243/5245/14 від 13 листопада 2014 року зі ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, але мати малолітніх аліменти не сплачувала.

За весь час вилучення малолітніх дітей з сім'ї службі у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації ОСОБА_5 не було надано жодних документів, які підтверджують створення нею належних умов для виховання та проживання малолітніх дітей. Також ОСОБА_5 не зверталася до виконкому Билбасівської селищної ради, на території якої на даний час проживають її діти в прийомній сім'ї ОСОБА_6, з приводу отримання згоди на побачення з дітьми та повернення їх в родину.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації 27 серпня 2015 року було прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав у відношенні малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Статтями 150, 155 Сімейного Кодексу України передбачені обов'язки батьків щодо виховання, піклування про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Тому, просить суд позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Представник позивача Органу опіки та піклування Слов'янської райдержадміністрації, Служба у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації до судового засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до Повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.27). 08 грудня 2016 року до суду надійшла Заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.35)

Відповідач ОСОБА_5 до судового засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідно до Повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.26). Про причини своєї неявки в суд не повідомила.

У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:

- юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців;

- фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином».

Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_5 своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги позивача, Органу опіки та піклування Слов'янської райдержадміністрації, Служба у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації, підтримала.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до Повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.24). 29 листопада 2016 року на адресу суду надійшла Заява від представника третьої особи, в якій він просить суд розглянути справу без його участі (а.с.34).

Зацікавлена особа: ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідно до Повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.25). 08 грудня 2016 року на адресу суду надійшла Заява, в якій просить суд розглянути справу без її участі (а.с.36).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов'янської райдержадміністрації, Служба у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_5, за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області, зацікавленої особи: ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України « Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина…» та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідач по справі є матір'ю малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6-8).

З матеріалів справи вбачається, що Голова Олександрівської сільської ради Слов'янського району Донецької області звертався до Начальника служби у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації Фоменко К.Г. з проханням надати дозвіл на розміщення до дитячої лікарні м. Слов'янська Донецької області неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв'язку з тим, що батьками не створені умови для проживання і утримання дітей (а.с. 9).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області № 243/2224/14 від 26 серпня 2014 року відібрано у матері ОСОБА_5 малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без позбавлення її батьківських прав (а.с. 10-11).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області № 243/5245/14 від 13 листопада 2014 року зі ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/2 частики усіх видії її заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 16 жовтня 2014 року і до повноліття старшої дитини, після чого аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на кожну дитину, яка досягла повноліття, до повноліття останньої дитини. Аліменти стягувати шляхом перерахування на особисті рахунки, які відкриті на кожну дитину окремо у ТВБВ № 10020/0288 філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» (а.с. 16-17).

Згідно Довідки № 02-40/2091, наданої Виконавчим комітетом Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області від 05 липня 2016 року, ОСОБА_5 до виконавчого комітету Билбасівської селищної рад з питання побачення з дітьми та повернення їх до родини з 2014 року по 01 липня 2016 року не зверталася. Діти ОСОБА_5 на теперішній час влаштовані до прийомної родини ОСОБА_6 та мешкають на території селищної ради за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Згідно Довідки № 02-18/315, наданої Виконавчим комітетом Черкаської селищної ради від 12 серпня 2016 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, фактично не проживає за вищевказаною адресою з 2014 року. Місце проживання її не відомо. До органів опіки і піклування Черкаської селищної ради ОСОБА_5 з питань повернення дітей до родини з серпня 2015 року не зверталася (а.с. 5).

За таких обставин, суд вважає, що позивач Органу опіки та піклування Слов'янської райдержадміністрації, Служба у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вправі звернутися до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" „Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України."

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, є малолітніми (а.с.6-8).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, що принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про охорону дитинства", кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім'ї мають забезпечуватися на принципах,що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України „ Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого І брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні також встановлено, що діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 відібрані у матері ОСОБА_5 без позбавлення батьківських прав. Протягом року ОСОБА_5 не зверталася до виконкому Билбасівської селищної ради з приводу отримання згоди на побачення з дітьми та повернення їх у родину, а також у службу у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації не надала жодних документів, які підтверджують створення нею належних умов для виховання та проживання малолітніх дітей, не виявляла щодо дітей батьківського піклування. Діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на даний час, відповідно до розпорядження голови Слов'янської райдержадміністрації, влаштовані до прийомної сім'ї на базі родини ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на спільне проживання та виховання (а.с. 19).

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-Х11, дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту, турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Відповідач не виявляє щодо дитини батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов'язків.

Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме:

- батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;

- батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

- батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Тобто, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 не бере жодної участі у вихованні малолітніх дітей, жодним чином не цікавиться їх життям, не бере ніякої участі в їх розвитку та вихованні, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення та взагалі не цікавиться життям дітей.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Жодного батьківського обов'язку щодо виховання дитини, спілкування з нею та утримання відповідач не виконує.

Так, ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.п. 7,15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками».

Із Висновку № 01-40-754 від 29 серпня 2016 року Органу опіки та піклування Слов'янської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що Слов'янська районна державна адміністрація, враховуючи інтереси малолітніх дітей, вважає, за доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 19).

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно з частиною шостою ст. 19 СК України, суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд погоджується з Висновком Органу опіки та піклування Слов'янської райдержадміністрації № 01-40-754 від 29 серпня 2016 року.

Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками.

Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню своїх дітей, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно своїх дітей належної турботи та уваги, не приймає участі у їх вихованні та утриманні, не піклується про стан їх здоров'я та розвитку, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, хоча зобов'язана це робити та має таку можливість.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

З огляду на ці обставини та на підставі відомостей, які характеризують особу відповідача, її ставлення до дітей, суд вважає доцільним позбавлення відповідача ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки це сприятиме інтересам дітей.

На підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов'янської райдержадміністрації, Служби у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, та виходячи з інтересів дітей та конкретних обставин справи, суд вважає можливим позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_5 відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10, 60, 74, 77, 212, 213, 214, 215, ЦПК України, ст. ст. 19, 141, 150, 157, 164, 165-166, 167, 180, 182-184, 191 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» , Постановою пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», - суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов'янської райдержадміністрації, Служба у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_5, за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області, зацікавленої особи: ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку с. Троїцьке Словянського району Донецької області, яка зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1, відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

Суддя Слов'янського міськрайонного суду Т.А.Хаустова