АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5523/16 Справа № 209/6514/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 листопада 2014 року

по справі за поданням Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська надійшло подання Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 листопада 2014 року подання заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 задоволено.

Тимчасово обмежено боржнику, громадянину України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН №, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за мені України до моменту фактичного виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 116 363,29гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 листопада 2014 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в жовтні 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконанням рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 116 363,29гривень. У встановлений державним виконавцем строк самостійно виконання рішення суду, боржник не виконує.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянину України, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

Задовольняючи подання Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області, суд першої інстанції дійшов до висновку, що боржник ухиляється від виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року, на виклики до державного виконавця не зявляється та нехтує законними вимогами державного виконавця.

Проте з такими висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17, ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі листи, що видаються судами підлягають виконанню державною виконавчою службою та на підставі чого державний виконавець відкриває виконавче провадження.

Згідно ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Із матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист, за яким 20.10.2014 року було відкрито виконавче провадження Дніпровським ВДВС ДМУЮ ВП №45149061, було видано Кіровський районним судом. Дніпропетровська 20.02.2013року, де зазначено місце проживання/місцезнаходження ОСОБА_2 за адресою 49000, АДРЕСА_1.

Тобто, виходячи із адреси вказаної в виконавчому листі, виконавче провадження у відповідності до положень ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» необхідно було відкривати Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ, так як вул. Чкалова, 33 у м. Дніпропетровську за адміністративно-територіальним устроєм відноситься до Бабушкінському району м. Дніпропетровська.

Матеріали справи не місять відомості щодо отримання ОСОБА_2 рішення суду про стягнення заборгованості чи постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Отже вказаною нормою передбачено, що боржник може бути обмежений у виїзді за межі України у разі ухилення від виконання зобовязань за рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент розгляду даної справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 вчинялися будь-які дії щодо виконання рішення суду, що свідчили б про його ухилення від виконання рішення суду.

Сама по собі наявність рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриваБанк» у розмірі 116 363,29 грн. не може бути підставою для застосування норм ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження».

Частиною 1 пунктом 2 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ч.ч.1,3 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні поданням заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 листопада 2014 року скасувати. В задоволенні подання Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_3