Справа № 760/4415/16-ц
Провадження № 2-3092/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

з участю секретарів - Горбач О.М., Подобєда О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2016 позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 27.06.2008 між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №10-29/7645 за умовами якого банк надав відповідачу 97`750,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 13,50% річних з кінцевим терміном погашення не пізніше 27.06.2033.

Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору, належним чином свого обов'язку щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка визначена станом на 18.02.2016 та складається з: суми заборгованості за кредитом - 97`197,17 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 2`597`468,89 грн.; суми заборгованості за процентами - 75`373,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 2`014`247,53 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2`516,79 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 67`258,09 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 25`207,80 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 673`645,79 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що вимога банку пред'явлена з пропуском строку позовної давності, у зв'язку з чим подав заяву про застосування до вимог позивача позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За правилами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 27.06.2008 між позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №10-29/7645 за умовами якого банк надав відповідачу 97`750,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 13,50% річних з кінцевим терміном погашення не пізніше 27.06.2033.

ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов'язання за договором щодо надання кредиту виконав в повному обсязі.

Відповідач зобов'язався повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за його користування. У відповідності до умов договору погашення кредиту повинно здійснюватися шляхом зарахування позичальником суми ануїтентного платежу на транзитний рахунок НОМЕР_1 в Воскресенському відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», сплата комісій, можливих пені і штрафних санкцій на відповідні рахунки в АКБ «Укрсоцбанк» з подальшим перерахуванням кредитором отриманої суми ануїтетного платежу на відповідний позичковий рахунок до моменту досягнення за вказаним рахунком нульового залишку та на відповідний рахунок нарахування процентів.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, у разі прострочення термінів сплати ануїтетних платежів, визначених п.1.1.1 цього договору, а також комісій, передбачених умовами договору, відповідач зобов'язався сплатити позивачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

Як видно з матеріалів справи, у результаті порушення відповідачем умов кредитного договору, а саме, прострочення термінів сплати ануїтетних платежів станом на 18.02.2016 у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 97`197,17 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 2`597`468,89 грн.; суми заборгованості за процентами - 75373,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 2014247,53 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2516,79 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 67258,09 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 25207,80 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 673645,79 грн.

Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача у зазначеному вище розмірі.

В той же час, згідно положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у межах строку позовної давності, загальна тривалість якого встановлюється в три роки.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, кінцевим терміном повернення заборгованості є 27.06.2033.

У той же час, п. 4.4 кредитного договору №10-29/7645 від 27 червня 2008 року, що укладений між позивачем та відповідачем, визначено, що у разі не виконання (не належного виконання) позичальником обов'язків визначених пунктами 3.3.7., 3.3.8. кредитного договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та сплатити нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

За ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, сторонами на власний розсуд погоджено механізм зміни основного строку виконання зобов'язання залежно від перебігу його виконання.

Як далі видно з розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, останній платіж був здійснений відповідачем 01.07.2011.

Отже, з урахуванням положень п. 4.4 кредитного договору, а також тієї обставини, що з 01.07.2011 протягом більше ніж 90 календарних днів відповідач не вносив ануїтетні платежі, 30.09.2011 строк виконання зобов'язання сплив, і відповідно після зазначеної дати зобов'язання повинно бути виконане відповідачем в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що перебіг позовної давності за вимогами позивача, які пред'явлені до відповідача, має обраховуватись саме з 30.09.2011.

Таким чином, оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду 04.03.2016, сплив строку позовної давності є очевидним.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Між тим, позивач в позовній заяві не зазначив причини пропуску строку позовної давності. Судом також не встановлено поважних причин пропущення позивачем строку позовної давності.

Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

16.05.2016 представником відповідача подану суду заяву про застосування до вимог позивача позовної давності.

Враховуючи обставини викладені вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок спливу строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 253, 257, 261, 267, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: