Справа № 139/1000/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 листопада 2016 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Коломійцевої В.І. секретаря Мельник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

31 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1. Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема: земельна ділянка на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району площею 2,6559 га (державний акт серії НОМЕР_1).

Померла ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 22 березня 1995 року за № 11 на ім'я ОСОБА_5. Остання спадщину прийняла як така, що на день смерті постійно проживала зі спадкодавцем за однією адресою, однак відповідно до закону її не оформляла. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2. Після її смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка прийнята у спадщину після смерті ОСОБА_4

Він є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6, спадщину прийняв, як такий, що постійно проживав за однією адресою зі спадкодавцем. Іншим спадкоємцем за законом є ОСОБА_2, яка в свою чергу спадщини не прийняла та на неї не претендує.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому він звернувся до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності (а.с.4).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, натомість подала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позов визнає (а.с.26).

Представник відповідача Лучинецької сільської ради також в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.25).

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року у с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області померла ОСОБА_4 (а.с.7).

При житті, 22 березня 1995 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, все те, що буде належати їй на день смерті і на що матиме право, заповіла ОСОБА_5 (а.с.10).

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_4, зокрема, входило право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6559 га, вартістю 93962,36 грн., що знаходиться на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Факт належності земельної ділянки ОСОБА_4 та її вартість підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 (а.с. 17), витягом з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 16).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом (а.с.10), свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 (а.с. 7), свідоцтвом про одруження (а.с. 11), довідкою Лучинецької сільської ради № 251 від 18.07.2016 року (а.с.14) стверджується, що ОСОБА_6 була єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка мала право на спадкування.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки Лучинецької сільської ради №251 від 18.07.2016 року, на час відкриття спадщини із спадкодавцем проживала ОСОБА_6 (а.с.14).

З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 45664360 та 45664381 від 04.11.2016 року слідує, що спадкова справа на ім'я померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4 не заводилася, тобто спадкові права ніким не оформлялися (а.с.28-29).

ІНФОРМАЦІЯ_8 року у с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області померла ОСОБА_6 (а.с.8).

ОСОБА_6 належала прийнята у спадщину після смерті ОСОБА_4 земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6559 га, вартістю 93962,36 грн., що знаходиться на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (державний акт серії НОМЕР_2).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦКУ)

Свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 (а.с. 8), свідоцтвом про народження (а.с. 12), довідкою Лучинчицької сільської ради № 509 від 20.09.2016 року (а.с 15), стверджується, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є її син - позивач ОСОБА_1, який прийняв спадщину як такий, що постійно проживав та був зареєстрований за однією адресою в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області по АДРЕСА_2 зі спадкодавцем.

Іншими спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 були її чоловік ОСОБА_7 та дочка - відповідач ОСОБА_2.

З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 83/2014 на ім'я померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_6 слідує, що ОСОБА_1 16 червня 2014 року подав заяву до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини залишеної після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року (а.с. 9), 02.06.2014 року подав заяву про відмову від спадщини. ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_6 не прийняла, до нотаріальної контори із відповідною заявою не зверталася.

Державним нотаріусом позивачу видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 3,2732 га. та 0,0417 га., однак у видачі відповідного свідоцтва на земельну ділянку площею 2,6559 га - відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

З оголошення в газеті «Наше Придністров'я» від 30 вересня 2016 року, слідує, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого на ім'я ОСОБА_4 втрачено (а.с. 13), а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може.

Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнали позовні вимоги і таке визнання позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку як спадкоємця ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1223, 1225, 1269 ЦК України, ст.ст. 3, 57, 174 ч. 4, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на земельну ділянку на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, площею 2,6559 га (державний акт серії НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року та прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, і не оформила спадкових прав.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :