АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8055/16 Справа № 209/3474/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ковальова А. Б. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 15 липня 2016 року

по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 22 грудня 2014року позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного Акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 50 125 гривень 81 копійку.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 22 грудня 2014року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015рокускасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 15 липня 2016 року позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Статус" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного Акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 50125 (п'ятдесят тисяч сто двадцять п'ять) гривень 81 копійку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 15 липня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, 20 березня 2012року о 14:50год. на пр-ту Дружби Народів, 63 "В" у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області з вини ОСОБА_2, який керував належним ОСОБА_4 автомобілем "Chevrolet Lacheti", державний номер НОМЕР_1, сталася ДТП, унаслідок якого автомобіль "Hyundai Sonata", державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 березня 2012року відповідача було визнано винним у скоєнні зазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

22 березня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №2012/V/МОD2244/VESKO12245 від 22 березня 2012року, додатку №1 до страхового акту від 03 травня 2012року та умов договору страхування, розмір страхового відшкодування склав 93095,81 грн.

За результатами технічного огляду автомобіля "Hyundai Sonata", державний номер НОМЕР_2, виконавцем послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу ПП ОСОБА_5 було складено калькуляцію №02496 від 27 квітня 2012року, якою визначено вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля "Hyundai Sonata", державний номер НОМЕР_2, в сумі 94145,81 грн., і саме на цю суму виконавцем послуг був виставлений рахунок №125 від 20 квітня 2012року.

Згідно розпорядження на виплату страхового відшкодування ПАТ КБ "Правекс-Банк" від 28.05.2012року №19976/04-01, ПАТ КБ "Правекс-Банк", який є вигодонабувачем за договором добровільного страхування наземного транспорту № ПРБ7615Га/11дп від 28.12.2011року укладений між ПрАТ "СК "АХА Страхування" та ОСОБА_3, відмовився від отримання страхового відшкодування.

31 травня 2012року ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 93095,81 грн., зарахувавши 7530,00 грн. в рахунок страхового платежу згідно договору страхування та перерахувавши грошові кошти в розмірі 85565,81 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_5 за ремонт автомобіля "Hyundai Sonata", державний номер НОМЕР_2, що підтверджується платіжним дорученням № 24310 від 31 травня 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_5 є платником податку на додану вартість, що надає право позивачеві на відшкодування суми сплаченого ПДВ за ремонт автомобіля "Hyundai Sonata", державний номер НОМЕР_2.

Також встановлено, що цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_2 було застраховано у ПрАТ "Страхова компанія "Статус" за полісом АА/5001059 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з страховим лімітом по майну в розмірі 50000грн., розмір франшизи 500,00гривень, дата початку дії полісу 23.09.2011року, дата закінчення дії полісу 22.09.2012року.

У вересні 2012року позивач звернувся до ПрАТ "СК "Статус" із заявою про виплату регресного платежу у розмірі 50000,00 грн. відповідно до ліміту відповідальності, на підставі того, що відповідальність ОСОБА_2 застрахована відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

ПрАТ "Страхова компанія "Статус" відшкодувало в порядку регресу на користь ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" страхове відшкодування у розмірі 42970,00грн. та вказане страхове відшкодування підлягало виплаті за вирахуванням франшизи, встановленої полісом №АА/5001059, яка становить 500,00грн.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ "СК "Статус" через заборгованість до фондів МТСБУ позбавлена з 03.04.2014року членства в МТСБУ, що підтверджується листом МТСБУ від 27.05.2016року № 7/2-28/14678.

У вересні 2013 року ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" звернувся до ОСОБА_2 з вимогою сплатити різницю між фактично завданою шкодою та страховим відшкодуванням у розмірі 50125 грн. 81 коп., але відповідач добровільно не сплатив вказану суму.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Постанова Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відповідно до положень п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач набув право регресної вимоги до відповідача.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 15 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича