Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3583/15-ц
Номер рядка звіту 30
У Х В А Л А

09.12.2016 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді Кашуби А.В., за участю секретаря - Чернянчук К.П., позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представник відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуране Груп" про відшкодування майнової шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої (спричиненої) матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом заявив відвід головуючому, який мотивував тим, що суддя в минулому судовому засіданні відмовив у призначенні експертизи, належним чином не мотивувавши її, а також у зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 надали заяви про перенесення розгляду справи, а судом вони не були прийняті до уваги, а продовжено розгляд справи.

Позивач та його представник заперечували проти клопотання.

Підстави для відводу (самовідводу) передбачені ст.20, 21 ЦПК України.

Відповідно до ст. 2, 8 ЦПК цивільні справи вирішуються на основі закону, за умов, що виключають сторонній вплив на них. Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об'єктивності суду є право відводу. Можливість заявити відвід суду має забезпечити надійний захист процесу від ймовірного негативного впливу з боку упередженого суду. Метою відводу судді є недопущення до вирішення справи упередженого судді.

Відповідно до ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 111 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї або близькими родичами між собою.

У «Основних принципах незалежності судових органів», схвалених резолюціями №40/32 та №40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, зазначено, що «Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з яких би то не було причин».

Практика Європейського суду свідчить, що право на безсторонній суд включає як об'єктивні, так і суб'єктивні елементи (рішення у справах «П'єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 р.; «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984р.). Об'єктивний критерій безсторонності полягає у тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність суддів (приміром, легітимність складу суду).

Другий критерій - це критерій суб'єктивної безсторонності, тобто відсутність упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи. За загальним правилом, існує презумпція особистої безсторонності суддів доти, доки не доведено інше.

Неупереджений суддя складає свою думку у справі на підставі об'єктивних фактів, а не особистих почуттів та схильностей, тобто неупереджено, об'єктивно, справедливо.

Об'єктивність судді має розглядатися у двох аспектах - як внутрішній стан судді, його свобода від будь-яких схильностей, упередженостей, а також як дії судді сприймаються стороннім спостерігачем.

Поведінка судді в ході засідання та поза стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства до судочинства, сторін та їхніх представників у справах.

Під схильністю або упередженістю судді слід розуміти його схильність до однієї чи іншої сторони або до наслідку розгляду справи. Наявність чи відсутність у судді упередженості у справі вимірюється з точки зору стороннього спостерігача.

Європейський суд з прав людини ЄСПЛ у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об'єктивний критерій, слід з'ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об'єктивно обґрунтованими.

В попередньому судовому засіданні, судом було роз'яснено сторонам, що головуючим відмовлено в проведенні експертизи у зв'язку з тим, що питання, які ставилися перед експертом були вже вирішені в рамках кримінальної справи, вирок по даній справі набрав законної сили та долучений до матеріалів справи, а тому обставини вказані в ньому не підлягають доказуванню. У зв'язку з тим, що на протязі останніх засідань відповідач ОСОБА_4 та його представники неодноразово зривали судовий процес своїм неприбуттям, мотивуючи це різними причинами. Всі розумні строки розгляду справи вже пройшли, а тому суд змушений був відмовити в клопотанні про відкладення розгляду справи в незалежності від поважності причини не явки відповідача за первісним позовом та його представника ОСОБА_6.

Щоб не порушувати прав відповідача на захист, суд декілька разів відкладав судове засідання, чекаючи його представників, які перебували в судововому засіданні по іншій справі. А тому, враховуючи, що в судовому засіданні був присутній один із представників відповідача - ОСОБА_3, суд вважає, що права ОСОБА_4 щодо участі в судовому засіданні не порушувались.

Зважаючи на вище викладене, суд не вбачає у своїх діях будь-якої упередженості під час розгляду справи, а тому відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 20, 24, 25 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про відвід судді відхилити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А. В. Кашуба