Справа № 755/1060/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Марцинкевич В.А.

при секретарі Іова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ПАТ ,,Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ ,,Альфа-Банк" звернувся до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.05.2008 року між ЗАТ ,,Альфа - Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 490067454. Згідно з умовами якого банк надавав позичальнику кредитні кошти у розмірі 23599,59 доларів США .

ЗАТ ,,Альфа-Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредит у розмірі встановленому Договором, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача ОСОБА_1

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом , відсотками , а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає.

У зв'язку з зазначеними порушеннями позичальник ОСОБА_1

станом на 06.12.2015 року має заборгованість у сумі 7865,74 доларів США з яких: за кредитом - 1922,61 доларів США; відсотки - 317,28 доларів США; пеня - 5625,85 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань між ЗАТ ,,Альфа-Банк» та ОСОБА_2 06.05.2008 року було укладено договір Поруки № 490067454 -П. Відповідно до умов Договору поруки відповідач ОСОБА_2 як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків , що виникли на підставі основного договору.

ЗАТ ,,Альфа-Банк» 19.08.2009 року було приведено у відповідність до закону України ,,Про акціонерні товариства" назву шляхом перейменування ЗАТ ,,Альфа-Банк» в ПАТ ,,Альфа-Банк».

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про слухання справи у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити в задоволені позовних вимог, надала до суду письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами Закону України „Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.2008 року Закрите акціонерне товариство „Альфа-Банк" змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство „Альфа-Банк".

Публічне акціонерне товариство „Альфа-Банк" є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства „Альфа-Банк" на підставі зміни найменування юридичної особи від 19.08.2009 року, що підтверджено Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.

Згідно п. 4 ст. 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність", банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Більш повне визначення міститься в Положенні про кредитування, затвердженому постановою Правління Національного банку України від 28 вересня 1995 р. № 246. Цим актом кредит визначається як позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Кредитна операція - це договір щодо надання кредиту, який супроводжується записами за банківськими рахунками, з відповідним відображенням у балансах кредитора та позичальника.

Принцип забезпеченості кредиту передбачає наявність у банку права для захисту своїх інтересів, недопущення збитків від неповернення боргу через неплатоспроможність позичальника. Принципи повернення, строковості та платності означають, що кредит має бути повернений позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк із відповідною платою за його користування. Цільовий характер використання передбачає вкладення позичкових коштів із конкретною метою, визначеною кредитним договором.

Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 06.05.2008 року між ЗАТ ,,Альфа - Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 490067454. Згідно з умовами якого банк надавав позичальнику кредитні кошти у розмірі 23599,59 доларів США

Відповідно до п. 3.4. Кредитного договору, в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню від простроченої суми за кожний день прострочення.

Стаття 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність" передбачає право комерційних банків самостійно визначати процентні ставки як складової частини кредитної політики банку, а не підстави для її зміни в укладеному кредитному договорі. Банки самостійно визначають процентні ставки для надання послуг клієнтам, проте, зазначена в договорі процентна ставка може бути змінена на підставах передбачених законодавством.

Розмір процентів за кредитним договором і порядок їх сплати є договірними умовами, які узгоджуються сторонами в договорі кредиту. Розмір процентів, узгоджений сторонами в договорі, може змінюватися, виходячи із різних факторів. Однак в будь-якому випадку така зміна має бути узгоджена банком та позичальником та закріплена на рівні додаткової угоди до кредитного договору. Збільшення розміру процентів банком в односторонньому порядку не допускається.

Згідно з п. 6.2. Кредитного договору, Банк має право змінити розмір процентів за користування Кредитом в разі зміни ситуації на світових фінансових ринках або на фінансовому ринку України, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів, змін в діючому законодавстві тощо. Сторони домовились, що такі обставини вважаються подіями, що не залежать від волі сторін Договору та мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Банку. Зміна розміру процентів за користування кредитом здійснюється за правилом, відповідно до якого процентна ставка підвищується в разі підвищення вартості кредитних ресурсів. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку з цим змін в Додаток № 1 до Договору Банк повідомляє Позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника, зазначену в Розділі 1 Договору. У зв'язку із зміною процентної ставки в разі настання події, незалежної від волі сторін, позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до Додатку № 1 до Договору та викладення Додатку № 1 у новій редакції. Сторони погоджуються, що оновлений Додаток № 1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. Оновлений розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів по Кредиту, який скасовує попередній і стає невід'ємною частиною Договору, позичальник отримує в Банку самостійно. Банк не має права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку із зміною кредитної політики банку.

Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором № 490067454 від 06.05.2008 року, між Закритим акціонерним товариством „Альфа-Банк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 490067454-П від 06.05.2008 року, відповідно до п. 2 якого у відповідності з цим Договором Поручитель поручається за виконання Боржником наступних обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: а) обов'язок повертати Банку Кредит рівними частинами, у терміни, визначені Основним договором та додатком № 1 до Основного Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 06.05.2015 року; б) обов'язок щомісяця сплачувати Банку проценти за користування Кредитом у терміни, визначені Основним договором та актом № 1 до Основного договору; в) обов'язок у випадках, передбачених Основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково повернути Банку Кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають із Основного договору; г) обов'язок сплатити Банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафу) відшкодувати збитки, заподіяні Банку невиконанням або неналежним виконанням Боржником своїх зобов'язань за Основним договором.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2. Договору поруки, Боржник та Поручитель відповідають перед Банком за порушення обов'язків, перелічених у статті 2 цього Договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Передбачена статтею 3.1 цього Договору відповідальність Поручителя наступає у випадку, якщо Боржник допустить Прострочення виконання будь-якого з обов'язків, зазначених у п. 2.1 цього Договору.

Згідно п. 5.4 Договору поруки, у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим Договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача ПАТ „Альфа-Банк", як кредитора за основним зобов'язанням, про стягнення з відповідачки ОСОБА_2, як поручителя так і боржника ОСОБА_1, заборгованості за кредитним договором № 490067454 від 06.05.2008 року, яка станом момент звернення до суду становить за розрахунком позивача 7 865,74 дол. США.

24 червня 2015 року Дніпровським районним судом м.Києва було винесено рішення про відмову в задоволені позову Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором, та ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 19 лютого 2016 року рішення суду Дніпровського районного суду від 24.06.2015 залишено без змін.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись законодавством, діючим на час виникнення спірних правовідносин, суд визнає безпідставними звернення позивача з вимогами про стягнення з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 суми кредитної заборгованості, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем в односторонньому порядку було збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом. Проте, ураховуючи внесені зміни до кредитного договору, позивачем не було повідомлено відповідачів про таке збільшення процентної ставки та не було укладено додаткового договору до договору поруки, яким було б передбачено зміни процентних ставок за користування кредитом, чим, відповідно, збільшено обсяг солідарної відповідальності відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ураховуючи, що укладений кредитний договір та договір поруки не містять умов щодо можливості зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення та укладення окремої угоди, та матеріали справи не містять доказів поінформованості відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і доказів їх згоди на збільшення розміру відповідальності, що свідчить про наявність факту зміни умов основного зобов'язання, шляхом підвищення процентної ставки в бік збільшення, без згоди боржника та поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності, на підставі частини першої статті 559 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 543, 546, 549, 553, 554, 559, 611, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України „Про банки і банківську діяльність", Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, ст.ст. 10, 31, 58, 60, 88, 208-210, 212-215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позовних вимог ПАТ ,,Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні, а учасниками судового розгляду, які не брали участь у справі протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: