Справа № 359/2798/16-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/5081/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 49 21.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

21 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Верланова С.М., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2005 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу).

Вважає, що існують підстави, передбачені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, що підлягають до стягнення з нього на утримання сина.

Так, 25 серпня 2012 року ОСОБА_2 одружився із ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_6

Крім цього, на утриманні позивача знаходяться непрацездатні батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Його дружина ОСОБА_9 знаходилась у декретній відпустці для догляду за дитиною з 06 листопада 2012 року до досягнення дитиною трирічного віку. З 01 вересня 2012 року дружина позивача є студенткою заочної форми навчання у ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет ім. Г.Сковороди», загальна вартість навчання в якому становить 25 200 гривень. На її утриманні також знаходяться непрацездатні батьки - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Крім спільної з позивачем дитини, ОСОБА_9 має доньку від першого шлюбу - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка з 01 вересня 2015 року навчається на денній формі у Київському кооперативному інституті бізнесу і права, де загальна вартість навчання складає 20400 гривень.

Враховуючи вищезазначені обставини позивач зазначає, що не має можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, що встановлено рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2005 року. У зв'язку з цим ОСОБА_2 просив суд змінити розмір аліментів, що стягуються із нього на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2005 року та стягувати з нього на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з моменту набрання рішення суду чинності.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2005 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 жовтня 2005 року, по досягненню дитиною повноліття (а.с.33).

Відмовляючи у задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із відсутності передбачених ст. 192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів у зв'язку з недоведеністю та необґрунтованістю заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, які б свідчили про погіршення його майнового стану та неможливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі, який визначено рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2005 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, що б давали суду законні підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку суду не надано.

Суд першої інстанції надав правильну оцінку доводам позивача, прийшовши до висновку, що сам по собі факт одруження позивача, народження дитини в новому шлюбі, наявність батьків - пенсіонерів не є підставами в розумінні статті 192 СК України для зменшення розміру аліментів.

Судом вірно критично сприйнято посилання позивача на те, що його дружина ОСОБА_9 перебуває у декретній відпустці та є студенткою ВУЗу, як на обставину, що свідчить про зміну матеріального становища, яка впливає на виконання обов'язку щодо сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 Встановлено, що ОСОБА_9 на час пред'явлення даного позову ОСОБА_9 не перебуває у відпустці по догляду за дитиною, якій уже виконалось 3 роки, навчається на заочній формі навчання, що не виключає можливість одночасно працювати та мати стабільну та офіційну заробітну плату. Окрім цього, відповідно до договору строк навчання становить до 30 червня 2016 року, тобто на час розгляду справи навчання вже закінчилося.

Позивач та його представник не надали до суду належних доказів на підтвердження тієї обставини, що непрацездатні батьки позивача перебувають на його утриманні, як і щодо утримання батьків дружини позивача.

Місцевим судом також вірно встановлено, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що неповнолітня падчерка позивача ОСОБА_12 перебуває на його утриманні. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_13, батько неповнолітньої ОСОБА_12, приймає участь у вихованні та матеріально утримує свою дочку, зокрема сплачує аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно, а також приймає участь в оплаті вартості навчання та навчально-репетиторських курсів. Таким чином, матеріально утримує ОСОБА_12 її батько ОСОБА_13

Таким чином, в апеляційній скарзі відсутні доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді апелянт не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: