Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/234/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Козіної С.М.,

при секретарі: Маламан Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ржищів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Сумській області про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2016 до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, позивачка свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_4 За заявою позивача до Ржищівської міської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа, зареєстрована в реєстрі за № 49553983. До складу спадкового майна входить 1/2 частина нежитлової будівлі - деревообробного цеху, придбаної батьком позивача відповідно до договору купівлі-продажу від 13.12.2005 та зареєстрованого у Ржищівському БТІ за реєстром № 67. Коли позивачка звернулася до Ржищівської міської державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини на зазначене вище майно, то отримала відмову відповідно до листа від 17.09.2010 № 100/02-14 у зв'язку з тим, що Конотопською міською держнотконторою на підставі постанови ДВС Конотопського управління юстиції 12.04.2005 року був накладений арешт на все майно спадкодавця ОСОБА_4 Після того позивач звернулася до Конотопського міського відділу державної виконавчої служби з клопотанням про зняття зазначеного вище арешту. На своє звернення ОСОБА_2 отримала відповідь Конотопського міського відділу державної виконавчої служби від 28.09.2016 №15077/3 про те, що дійсно у них на виконанні перебував виконавчий лист № 2-382, виданий 23.12.2003 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 31 745 грн. боргу. Виконавче провадження у 2004 році було завершено, матеріали виконавчого провадження знищені. Позивач є єдиним спадкоємцем свого батька за законом.

У звязку з вищевикладеним позивач просить скасувати арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_4, накладений постановою відділу державної виконавчої служби Конотопського РУЮ в Сумській області від 12.04.2005, АА № 191901, запис про який зареєстрований Конотопською міською державною нотаріальною конторою від 11.05.2005 за № 1956257 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна з подальшим внесенням відповідного про це запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач у судове засідання не з'явилася, в силу ч. 5 ст. 76 ЦПК України вважається повідомленою належним чином про час та місце судового розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився з поважних причин, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив проводити розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15.01.2010 встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 16.03.2003 (а.с. 9) та копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_4 від 16.03.2004 (а.с. 10) встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2

Згідно копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 30.06.2010 № 24088472 встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрита спадкова справа 30.06.2010 за № 49553983 (а.с. 12).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 13.12.2005 № 4410, витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Витягу з Державного реєстру правочинів встановлено що, ОСОБА_4 належить 1/2 нежитлової будівлі (деревообробний цех) в АДРЕСА_1 (а.с. 13-15).

Згідно копії листа Ржищівської міської державної нотаріальної контори від 07.09.2010 №100/02-14 встановлено, що на спадкове майно на підставі постанови ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції від 12.04.2005 накладений арешт на все майно ОСОБА_4 (а.с. 16).

Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 12.10.2016 № 70352432 (а.с. 17-18) встановлено, що 11.05.2005 було зареєстровано обтяження №1956257 на підставі постанови АА № 191901 від 12.04.2005, виданого Конотопським МРВ ДВС ГТУЮ на все нерухоме майно, що знаходиться у власності ОСОБА_4, тобто без визначення об'єктів нерухомості родовими ознаками, відповідно і на 1/2 нежитлової будівлі (деревообробний цех) в АДРЕСА_1.

Згідно копії листа Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ від 28.09.2016 №15077/3 (а.с. 19) встановлено, що на виконанні у відділі перебував виконавчий лист № 2-382 виданий 23.12.2003 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 31 745 грн. боргу. Виконавче провадження у 2004 році було завершене, матеріали виконавчого провадження знищені. Виконавче провадження завершено з підстав, які не передбачають припинення чинності арешту майна боржника.

На підставі наведеного вище суд приходить до висновку, що на даний час виконавче провадження знищено. Наявний арешт порушує права позивача, так як відповідач не має можливості скасувати накладений арешт, а позивач реалізувати свої спадкові права.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно п. 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, оскільки постанова про накладення арешту на майно ОСОБА_4 була винесена до набрання чинності ЗУ "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року, то вона розглядається в порядку визначеному до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" (ред. 1999 року), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, позивач набула право звернення до суду з вказаним позовом, як спадкоємець померлого власника арештованого майна.

Згідно п. 1, 3 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" (ред. 1999 року), державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про виконавче провадження" (ред. 1999 року)державний виконавець зобов'язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Тобто, законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт.

За змістом ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" (ред. 1999 року), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (ред. 1999 року), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 5 липня 1999 р. N 470/7, яка діяла на час завершення в 2004 році виконавчого провадження щодо ОСОБА_4, строк зберігання переданих до архіву завершених виконавчих проваджень становить 3 роки.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

На час розгляду справи виконавче провадження знищено відповідно до п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, як таке, що завершене, що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно спадкодавця ОСОБА_4, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту її права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення даного позову.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 5, 7, 50, 57, 60 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 3, 10, 11, 58-60, 88, 209, 213, 214, 215, 218, 224, 228, 233 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Сумській області про звільнення майна з-під арешту, - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_4 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1), накладений постановою відділу державної виконавчої служби Конотопського РУЮ в Сумській області від 12.04.2005, АА № 191901, запис про який зареєстрований Конотопською міською державною нотаріальною конторою від 11.05.2005 за № 1956257 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна з подальшим внесенням відповідного про це запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя