Справа № 299/517/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2016 року м.Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23.11.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://a-bank.com.ua/page.php?31, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ «Акцент-Банк» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526,1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 17.02.2016 року має заборгованість 11264,62 грн., яка складається з наступного: 3868,00 грн. - заборгованість за кредитом; 6384,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 512,60 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ «Акцент-Банк».

Враховуючи вищенаведене, представник позивача просить стягнути з стягнути з відповідача - ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість у розмірі - 11264,62 грн., яка складається з наступного: 3868,00 грн. - заборгованість за кредитом; 6384,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 512,60 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.04.2016 року цивільну справу за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду.

В судове засідання представник позивача ПАТ «Акцент-Банк» не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи призначеної на 02.12.2016 року, у звязку з підготовкою відповіді на обґрунтування якої жодних доказів не надано, в попередніх судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, стосовно заперечень на позовну заяву поданих відповідачем на адресу суду направлено додаткові письмові пояснення. Враховуючи те, що жодного підтвердження про неможливість направлення до суду представника позивача юридичної особи на призначений час розгляду справи в суді, а саме на 02.12.2016 року і неможливості у звязку з цим представлення своїх інтересів позивачем, суду надано не було, відповідно до п. 3 прохальної частини позовної заяви зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ «Акцент-Банк» не заперечує проти розгляд справи за відсутності представника Банку, та наявності клопотання від представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача від 08.11.2016 року, суд визнав причину неявки представника позивача в судове засідання неповажною, та вважав можливим розглянути справу у відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними, просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. ОСОБА_1 пояснив, що після укладення кредитного договору він використовував кредитний ліміт встановлений на кредитній картці 4323***4037, після закінчення строку дії картки кредитом він не користувався, вважає заборгованість погашеною, відповідач категорично заперечив факт отримання ним кредитної картки 4323***6952.

Згідно наявних у справі додаткових пояснень представника позивача ПАТ «Акцент-Банк», позивач вважає, що застосування строків позовної давності до указаних кредитних правовідносин є неправомірним, оскільки їхнє розірвання жодна із сторін договору не ініціювала. Відповідачу 31.05.2011 року взамін картки 4323***4037 видано картку 4323***6952 строк дії якої закінчився 02/13, тобто в період до 29.02.2016 року у позивача є законні підстави на звернення до суду за захистом своїх прав. Згідно реєстру поштового відправлення ПАТ «Акцент Банк» здійснив відправку позову до суду 25.02.2016 року.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

За приписом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст.10 та ч.1ст.60 ЦПК України передбачено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, засада змагальності у цивільному процесі є засадою особистої автономії сторін у цивільному процесі. Від волевиявлення сторін повинні залежати дії суду в доказовій діяльності. Активне втручання суду в доказову діяльність сторін без волі на те суперечить суті і природі цивільних прав, які особа здійснює вільно, на власний розсуд.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З досліджених судом матеріалів справи слідує, що 23.11.2010 року між ПАТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1, на підстави заяви останнього, було укладено договір №б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://a-bank.com.ua/page.php?31, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://a-bank.com.ua/page.php?31, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ «Акцент-Банк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг - Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості, у звязку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 17.02.2016 року має заборгованість 11264,62 грн., яка складається з наступного: 3868,00 грн. - заборгованість за кредитом; 6384,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 512,60 грн. - штраф (процентна складова).

З досліджених судом матеріалів слідує, що з моменту отримання кредиту Позичальником своїх зобовязань щодо повернення кредиту, відсотків за його користування, комісії належним чином не виконував.

За кредитним договором б/н, оформленим на ОСОБА_1 було видано картку 4323***4037, строк дії кредитної картки вказано 01/11, що не заперечувалось відповідачем.

Відповідно до розрахунку заборгованості наданої позивачем, позичальником ОСОБА_1 останнє погашення заборгованості за кредитним договором мало місце 31.01.2012 року згідно довідки руху коштів по картці 4323***6952 .

Разом з тим, строк дії карки 4323***4037, виданої Клієнту ОСОБА_1 закінчився в січні 2011 року, останній день надходження готівки по вказаній картці здійснений 18.03.2011 року, до суду Банк звернувся 25.02.2016 року, що підтверджується накладною №648639 про відправку поштового відправлення.

Представник ПАТ «А-Банк» в додаткових поясненнях стверджує, що за кредитним договором б/н, оформленим на ОСОБА_1 взамін кредитної картки 4323***4037 було видано картку 4323***6952, термін дії якої до 29 лютого 2013 року. Однак суд такі твердження не може прийняти до уваги, оскільки представником позивача не надано належних доказів перевипуску кредитної картки 4323***6952 та отримання її відповідачем ОСОБА_1

Посилання позивача на фотознімки, які нібито підтверджують отримання кредитної картки Позичальником ОСОБА_1 не є належним доказом, оскільки вони ніяк не привязані до якоїсь дати (немає підтвердження, коли зроблені фотознімки) та не має привязки до виданих Позичальнику кредитних карток. На фотознімках не видно номеру картки.

Представник позивача надав суду довідку, згідно якої Позичальник ОСОБА_1 отримав 31.05.2011 року картку 4323***6952, термін дії якої закінчився 02/13, однак, як слідує з виписки операції по вказаній картці були здійсненні вже 21.04.2011 року, тобто до моменту її видачі відповідачу та відповідно можливої активації такої картки.

Відповідач просить суд застосувати правові наслідки пропуску позивачем строків позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, та беручи до уваги заперечення відповідача, а також норми законодавства України щодо порядку застосування строків позовної давності суд приходить до наступного:

Так, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у ч.1 ст.1 ЦК України.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Частина 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст.259 ЦК України.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України)

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14 цс 14, предметом якої було неоднакове застосування норм матеріального права, а саме: ст. 256, ч.ч. 1, 5 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-698цс15.

Згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України - рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Пунктами 3.1.1 та 5.4 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки указано на лицевій стороні карти (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що позивачем ні у позовній заяві, ні під час судового розгляду не наведено обставин, що свідчили б про зупинення строку позовної давності або наявність поважних причин його пропущення, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.11.2010 року у розмірі 11264,62 грн. слід відмовити в зв'язку зі спливом трирічного строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 251-255, 256- 258, 267, 526, 530, 631, 1048, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 169, 208, 209, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2