РІШЕННЯ

Іменем України

19.09.2016 Франківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого-судді Лозинського Б.М.

за участі секретаря судових засідань- Голайдо Т.О.

представників позивача- Лавринів М.Я., ОСОБА_1

відповідача- Сидор М.М.

представників відповідача- Мерзи О.Р., ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб- приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання недійсною та скасування заяви ОСОБА_6 від 27.01.2011 року за номером в реєстрі нотаріальних дій 126, реєстраційний номер 50648950 про скасування заповіту, посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори 14.09.2006 року; відновлення дії заповіту,складеного ОСОБА_6 14.09.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори за номером в Реєстрі нотаріальних дій 2078, і зареєстрованого в Спадковому реєстрі за № 40625981 та визнання заповіту дійсним; визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру № 2 в будинку №3 на вул. Глибокій у м. Львові, визнання недійсним та скасування витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.06.2015 року за індексним номером 39357782 про право власності на квартиру № 2 , за адресою: м. Львів, вул. Глибока, 3, зареєстроване за ОСОБА_4, зобовязання Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести відповідний запис в Єдиний реєстр речових прав на нерухоме майно; визнання за позивачем, ОСОБА_3 права на спадщину ? частини квартири № 2 у будинку № 3 на вул. Глибокій у м. Львові у звязку із переходом прав на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, суд,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсною та скасування заяви ОСОБА_6 від 27.01.2011 року за номером в реєстрі нотаріальних дій 126, реєстраційний номер 50648950 про скасування заповіту, посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори 14.09.2006 року; відновлення дії заповіту,складеного ОСОБА_6 14.09.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори за номером в Реєстрі нотаріальних дій 2078, і зареєстрованого в Спадковому реєстрі за № 40625981 та визнання заповіту дійсним; визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру № 2 в будинку №3 на вул. Глибокій у м. Львові, визнання недійсним та скасування витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.06.2015 року за індексним номером 39357782 про право власності на квартиру № 2 , за адресою: м. Львів, вул. Глибока, 3, зареєстроване за ОСОБА_4, зобовязання Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести відповідний запис в Єдиний реєстр речових прав на нерухоме майно; визнання за позивачем, ОСОБА_3 права на спадщину ? частини квартири № 2 у будинку № 3 на вул. Глибокій у м. Львові у звязку із переходом прав на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7.

У судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що його батько ОСОБА_7 по день своєї смерті 07 травня 2014 року був зареєстрований та проживав у спірній квартирі № 2 на вул. Глибокій, 3 у м. Львові, яка належала його тітці ОСОБА_6 на праві приватної власності, і яка померла 9 січня 2014 року. Вважає, що його батько ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняв, лише не встиг її оформити.Тому він звернувся до приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала,та пояснила, що ОСОБА_6 є її двоюрідною сестрою. Спірна квартира належала ОСОБА_6 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 листопада 1997 року померлої 30 січня 1997 року ОСОБА_8. Позивач ОСОБА_4 Я,М. доводиться їй внуком. Її син, ОСОБА_7 - батько позивача, який помер 07 травня 2014 року, не був спадкоємцем до майна померлої 09 січня 2014 року ОСОБА_6, хоча проживав і був зареєстрований у спірній квартирі до дня своєї смерті.З матірю позивача був розлучений, вона та їхній син проживали окремо. В подальшому ОСОБА_7мав намір придбати житловий будинок в селі й проживати в ньому.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 09.01.2014 року померла ОСОБА_6, що вбачається зі свідоцтва про смерть від 10.01.2014 року серії I- СГ № 348019.

Відповідно до заповіту, складеного 14.09.2006 року, ОСОБА_6 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_7.

Заявою від 27.01.2011 року за номером в реєстрі нотаріальних дій 126, реєстраційний номер 50648950 ОСОБА_6 заповіт на користь ОСОБА_7 скасувала.

З витягу ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про державну реєстрацію прав від 05.12.2011 року вбачається, що квартира АДРЕСА_3 на праві приватно власності належала ОСОБА_6

27.06.2014 року із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом, до Пятої Львівської нотаріальної контори звернулася ОСОБА_4.

19.06.2015 року Пятою Львівською нотаріальною конторою ОСОБА_4 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом і 19.06.2015 року внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відповідний запис про реєстрацію права власності на квартиру №2 на вул. Глибокій, 3 у м. Львові.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи,яка померла (спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), а відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Як вказано у статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, … той з подружжя, який його пережив та батьки.

Стаття 1266 ЦК України передбачає право спадкоємця на спадкування за правом представлення на підставі п.4 цієї статті таке право надано двоюрідним братам та сестрам, які спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці,дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 реалізувала своє право на спадкування за законом за правом представлення, та отримала 19.06.2015 року свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_4 й здійснила державну реєстрацію свого права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 39357782 від 19.06.2015 року.

Свідоцтво про право на спадщину документ, виражений у нотаріальному правозастосовному акті, підтверджує перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємця, правонаступництво між спадкодавцем та спадкоємцем, для всіх інших субєктів є доказом вважати спадкоємцем померлого зазначену у свідоцтві особу і є підставою для внесення запису про зміну власника до відповідного державного реєстру (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

Книга 6 Цивільного кодексу України, в якій містяться норми спадкового права, визначає можливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, у разі, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане не мала права на спадкування.

Відповідно до ст. 1301 свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Позивачем не надано доказів відсутності у відповідача ОСОБА_4 такого права чи порушення на момент видачі свідоцтва процесуальних вимог , встановлених для видачі свідоцтв і судом в процесі судового розгляду таких доказів не здобуто. А відтак відсутні підстави для визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 та відповідно, скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру № 2 в будинку №3 на вул. Глибокій у м. Львові, визнання недійсним та скасування витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.06.2015 року за індексним номером 39357782 про право власності на квартиру № 2 , за адресою: м. Львів, вул. Глибока, 3.

Покликання позивача на норми статей 1268,1276 Цивільного кодексу України,які передбачають порядок прийняття спадщини спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час прийняття спадщини і вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї, неспроможні, позаяк батько позивача ОСОБА_7 на час смерті спадкодавця ОСОБА_6 не входив до кола осіб, що мають право на спадщину за законом або заповітом. Так заповіт від 14.09.2006року, складений на його користь ОСОБА_6 був скасований її заявою від 27.01.2011 року, і питання про його відновлення він не ставив. Так само він мав права на спадкування за законом, оскільки не належав до кола спадкоємців за законом, а відтак, не будучи спадкоємцем, спадщини померлої 09 січня 2014 року ОСОБА_6, не прийняв.

Відповідно до норм статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців ( спадкова трансмісія). Норма коментованої статті відноситься до осіб, які мали право на спадщину. Позивач помилково вважає, що у його батька ОСОБА_7 таке право було.

В судовому засіданні було встановлено, що до Пятої Львівської державної нотаріальної контори після відкриття спадщини померлої 09 січня 20014 року ОСОБА_6 позивач не звертався.

За змістом статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відсутність у позивача та його батька ОСОБА_7 права на спадщину до майна ОСОБА_6, і відповідно, відсутність порушення свідоцтвом про право на спадщину, виданого ОСОБА_4 , його прав чи інтересів у контексті положень ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України виключає можливість задоволення його вимог, також і в частині визнання за позивачем права на спадщину ? частини квартири АДРЕСА_3.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 169, 209, 212, 214-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсною та скасування заяви ОСОБА_6 від 27.01.2011 року за номером в реєстрі нотаріальних дій 126, реєстраційний номер 50648950 про скасування заповіту, посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори 14.09.2006 року; відновлення дії заповіту,складеного ОСОБА_6 14.09.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори за номером в Реєстрі нотаріальних дій 2078, і зареєстрованого в Спадковому реєстрі за № 40625981 та визнання заповіту дійсним; визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру № 2 в будинку №3 на вул. Глибокій у м. Львові, визнання недійсним та скасування витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.06.2015 року за індексним номером 39357782 про право власності на квартиру № 2 , за адресою: м. Львів, вул. Глибока, 3, зареєстроване за ОСОБА_4, зобовязання Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести відповідний запис в Єдиний реєстр речових прав на нерухоме майно; визнання за позивачем, ОСОБА_3 права на спадщину ? частини квартири № 2 у будинку № 3 на вул. Глибокій у м. Львові у звязку із переходом прав на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Львівської області.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова ОСОБА_9