Ухвала

іменем україни

21 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Демяносова М.В., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Базир ВіраГригорівна, про визнання незаконними рішень, технічної документації, державного акта на право власності, договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, в якому просили визнати незаконними рішення В.Димерської селищної ради Броварського району Київської області від 30 жовтня 2006 року та 23 травня 2013 року; визнати недійсною технічну документацію на земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1, державний акт на право власності на земельну ділянку від 16 серпня 2010 року, виданий на ім'я ОСОБА_8; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 13 лютого 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 276, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9; визнати за ними у порядку набувальної давності право власності на земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що вони із 1996 року впродовж 17 років із дозволу селищного голови та секретаря селищної ради смт. В.Димерка добросовісно, відкрито та безперервно користуються земельною ділянкою площею 0,30 га, підтримують її в належному стані, шляхом обробітку. Зазначили, що весною 2013 року вони вперше на спірній земельній ділянці побачили ОСОБА_9, який пояснив, що на підставі договору купівлі-продажу він придбав у ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,15 га. У той же час при зверненні до селищного голови смт. В.Димерка вони дізналися, що рішенням В.Димерської селищної ради Броварського району Київської області від 30 жовтня 2006 року ОСОБА_8 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для індивідуального житлового будівництва за адресою: АДРЕСА_1, вказане рішення вважають незаконним. Крім того, на підставі зазначеного рішення ОСОБА_8 замовлено технічну документацію, яка, на їх думку, є недійсною з огляду на те, що в заяві підпис останнього є підробленим, не зазначено адреси виконавця технічної документації, відсутня адреса бажаної земельної ділянки та її площа, а також інші порушення. Із підстав незаконності рішення від 30 жовтня 2006 року та недійсності технічної документації вважають недійсним і державний акт, виданий 16 серпня 2010 року на ім'я ОСОБА_8, та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 13 лютого 2012 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 27 лютого 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у березні 2014 року, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_10 від 11 квітня 2014 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою.

18 квітня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла зазначена цивільна справа.

26 травня 2016 року указану цивільну справу передано судді-доповідачу ОСОБА_10 із визначенням суддів, які входять до складу колегії: Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2016 року № 144/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_10 відповідно до постанови Верховної Ради України від 05 липня 2016 року № 4697-1, у результаті чого 20 липня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ступак О.В. із визначенням суддів, які входять до складу колегії: Демяносова М.В., Леванчука А.О.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що рішенням В.Димерської селищної ради Броварського району Київської області від 30 жовтня 2006 року ОСОБА_8 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для індивідуального житлового будівництва кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

13 лютого 2012 року ОСОБА_8, на підставі договору купівлі-продажу відчужив належну йому земельну ділянку ОСОБА_9 (т. 2, а. с.16)

ОСОБА_4 на праві власності належать суміжні земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_2 (т. 1 а. с. 15) та площею 0,026 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер НОМЕР_3 (т. 1, а. с. 16).

10 квітня 2013 року позивач ОСОБА_4 звернулась до сільської ради з заявою про передачу їй у власність належної відповідачу земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, з посиланням на те, що вона та її сім'я протягом 15 років добросовісно, відкрито і безперервно користується цією земельною ділянкою (а. с. 26)

Рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області ОСОБА_4 відмовлено у передачі у власність вказаної земельної ділянки, оскільки право власності на неї вже оформлено за іншою особою. (т. 1, а. с. 23).

Вирішуючи питання про визнання за позивачами права власності на спірну земельну ділянку в порядку набувальної давності, суд правильно керувався ст. 119 ЗК України, згідно з якою громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналіз ст. 119 ЗК України дає підстави для висновку, що не передбачено жодних переваг для осіб, зазначених у ч. 1 цієї статті, оскільки навіть дотримання всіх умов набувальної давності не приводить до виникнення права власності на землю та фактично відсилає до загального порядку надання земельних ділянок у власність або в користування (статті 118, 123 ЗК). Ця норма надає лише право звернення до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов'язкової передачі земельної ділянки у власність чи користування таким особам при дотриманні передбаченої законом процедури звернення та подання необхідних документів.

Отже, на підставі наявних у справі доказів суд дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування є законними, прав позивачів цими рішеннями не порушено, відповідно відсутні підстави для визнання права власності на земельну ділянку в судовому порядку.

Позовні вимоги про визнання недійсними технічної документації, державного акта та договору купівлі-продажу суд обґрунтовано визнав безпідставними, а обставини, якими позивачі обґрунтовують вказані позовні вимоги - надуманими та правильно виходив із відсутності обставин недійсності договору купівлі-продажу від 13 лютого 2012 року та його невідповідності вимогам ст. 203 ЦК України, якою передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам ст. 316 ЦПК України.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи правильність висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Демяносов

А.О.Леванчук