Справа № 242/1209/16-ц
Провадженя№ 2/266/564/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Курбановой Н.М.,

при секретарі Давлетбаєвій О.Є.,

розглянув у судовому засідання в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку разом з матір'ю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом про надання дозволу на виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку разом з матір'ю. В ході слухання справи уточнила позовні вимоги, просила надати дозвіл на короткостроковий виїзд з України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею без згоди їх батька ОСОБА_2, а саме: у період з 15 грудня 2016 року до 15 січня 2017 року надати дозвіл на виїзд до Федеративної Республіки Німеччина, за адресою: АДРЕСА_1; у період з 1 квітня 2017 року до 1 вересня 2017 року до Федеративної Республіки Німеччина, за адресою: АДРЕСА_1; у період з 1 квітня 2017 року до 1 вересня 2017 року до Республіки Туреччина. Надати дозвіл їй або її законному представнику без згоди відповідача оформлювати проїзні документи або закордонні паспорти для неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5, з метою їх тимчасового виїзду за межі України. Зобов'язати ОСОБА_2, з метою оформлення проїзних документів або закордонних паспортів для неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за межі України, сприяти їй у підготовці документів, передбачених діючим законодавством України та міжнародними установами (Посольства Федеративної Республіки Німеччина в Україні) для його подальшої подачі до відповідних органів, шляхом надання відповідачем копії свого громадянського паспорту.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06 травня 2014 року рішенням Калінінського районного суду м. Донецьку було розірвано шлюб між нею та відповідачем, рішення набрало законної сили 19.05.2014 року. Від даного шлюбу в них народилися діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. До липня 2014 року вона з синами постійно проживала в Донецьку, проте у зв'язку з проведенням АТО біла вимушена виїхати до м. Києва, де була зареєстрована з дітьми як тимчасові переселенці. На даний час, для відпочинку та оздоровлення дітей, вона з метою відпочинку та оздоровлення дітей, має намір тимчасово виїхати кордон. Відповідач згоди на виїзд дітей не надає, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

Позивачка ОСОБА_1, будучи допитаною в режимі відео конференції, підтримала доводи позову, в наступному надала заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необгрунтованність, зазначивши, що він не має наміру перешкоджати поїздкам дітей для їх оздоровлення, але позивачка до нього з проханням надати дозвіл на виїзд дітей за кордон, не зверталась, крім того вважає, що надані позивачкою документи, в обґрунтування позову, не підтверджують безпеку дітей за кордоном, необхідність таких поїздок саме до Німеччини та Туреччини. Крім того вважає, щ ніякої його згоди на оформлення закордонних паспортів для дітей не передбачено діючим законодавством, в наступному надав заяву слухати справу у його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі .

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові заперечення, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовної заяви у повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 23.01.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадяни України - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 18.03.2011 року, виданого Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадяни України - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 11).

Згідно рішення Калінінського районного суду м. Донецька Донецької області № 253/2328/14-ц від 06.05.2014 року, шлюб зареєстрований 01.02.2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано (а.с. 7-9).

Частиною 2 ст. 154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянина України» від 21 січня 1994 року, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до підпункту 2 п.4 "Правил перетинання державного кордону громадянами України", затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частино 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, за якою, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч.7 ст.6 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Європейської Конвеції про права дитини держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Позивачка, забезпечуючи нормальний фізичний, духовний розвиток дітей,надала суду низку документів, які підтверджують необхідність і доцільність поїздок дітей за кордон для загального розвитку, психологічної реабілітації та оздоровлення.

При цьому позивачкою чітко зазначено період, на який вона просить надати дозвіл на виїзд дітей, а також країну.

Так, позивачкою подано заяву-запрошення до Федеративної Республіки Германії від ОСОБА_6 - позивачці та її дітям (а.с.124).

Згідно довідки від 09.09.2016 №126, виданої Спеціалізованою школою №80 Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 навчається у 5-А класі, з поглибленим вивченням іноземних мов. Учень вивчає англійську мову обов'язково, друга іноземна мова (за вибором) - німецька (а.с.125).

Згідно довідки ЛКК №105 від 17.09.2015 року, виданої КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги печерського району м.Києва", Амбулаторія №11, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває на "Д" обліку в амбулаторії №11 по обслуговуванню дитячого населення КНП "ЦПМСД" Печерського району у лікаря з діагнозом: часто тривало хворіє дитина, аденоїдит, вазомоторний риніт. Рекомендовано оздоровлення дитини в умовах морського клімату (а.с.126).

Згідно довідки ЛКК №106 від 17.09.2015 року, виданої КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги печерського району м.Києва", Амбулаторія №11, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуває на "Д" обліку в амбулаторії №11 по обслуговуванню дитячого населення КНП "ЦПМСД" Печерського району у лікаря з діагнозом: часто тривало хворіє дитина, аденоїдит, вазомоторний риніт. Рекомендовано оздоровлення дитини в умовах морського клімату (а.с.127).

При цьому суд звертає увагу, що відповідач заперечуючи проти позову, не надав суду жодних наявних доказів на його спростування.

Крім того, позиція відповідача про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 повинні бути залишені без розгляду, бо позивачка змінила предмет та підстави позову, надавши до суду заяву про його уточнення, не обгрунтовані на законі.

Як встановлено судом первісний позов та уточнена позовна заява стосуються надання дозволу на виїзд дітей на певний період за кордон, а також надання дозволу на оформлення без згоди батька проїздних документів без згоди батька, таким чином не предмет спору, ні підстави позову змінені не були, тому підстав залишати позов без розгляду - не має.

Крім того, законодавством не заборонено надавати на обгрунтовання уточненої редакції позову, докази.

Не згода відповідача з письмовими доказами, наданими позивачкою, не спростовує обгрунтованість позовних вимог, тому що на протязі значного часу, з моменту подачі позову та до винесення рішення, з його боку не було зробленого жодного кроку на вирішення спірної ситуації миром.

Відповідач у своїх запереченнях не навів об'єктивних причин, за якими він відмовляє позивачці у наданні згоди на виїзд дітей за кордон України, тим самим безпідставно зловживаючи своїми правами і обмежуючи права дітей, гарантовані як міжнародним та українським законодавством.

За таких обставин суд, з метою дотримання інтересів неповнолітніх дітей, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов задовольняє у повному обсязі.

Крім того, при зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір, який на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст..ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку разом з матір'ю - задовольнити.

Надати дозвіл на короткостроковий виїзд з України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх матір'ю ОСОБА_1 без згоди їх батька ОСОБА_2, а саме:

- у період з 15 грудня 2016 року до 15 січня 2017 року надати дозвіл на короткостроковий виїзд ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом з їх матір'ю ОСОБА_1 без згоди їх батька ОСОБА_2, до Федеративної Республіки Німеччина, за адресою: АДРЕСА_1;

- у період з 1 квітня 2017 року до 1 вересня 2017 року надати дозвіл на короткостроковий виїзд ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом з їх матір'ю ОСОБА_1 без згоди їх батька ОСОБА_2, до Федеративної Республіки Німеччина, за адресою: АДРЕСА_1;

- у період з 1 квітня 2017 року до 1 вересня 2017 року надати дозвіл на короткостроковий виїзд ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом з їх матір'ю ОСОБА_1 без згоди їх батька ОСОБА_2, до Республіки Туреччина.

Надати дозвіл ОСОБА_1 або її законному представнику без згоди ОСОБА_2 оформлювати проїзні документи або закордонні паспорти для неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5, з метою їх тимчасового виїзду за межі України.

Зобов'язати ОСОБА_2, з метою оформлення проїзних документів або закордонних паспортів для неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за межі України, сприяти ОСОБА_1 у підготовці пакету документів, передбаченого діючим законодавством України та міжнародними установами (Посольства Федеративної Республіки Німеччина в Україні) для його подальшої подачі до відповідних органів, шляхом надання ОСОБА_2 копії свого громадянського паспорту.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 487, 20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Курбанова Н. М.