Справа № 158/1018/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Пономарьова О.М.
Провадження № 22-ц/773/1189/16 Категорія: 50 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Киці С.І., Подолюка В.А.,

секретар Вергун Т.С.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та присудження аліментів за минулий час за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ківецівського районного суду Волинської області від 13 червня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та присудження аліментів за минулий час задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця м. Нововолинськ Волинської області, жителя АДРЕСА_1, працюючого енергетиком у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Підшипник-енергоремонт» на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, покликаючись на неповне з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній, просять її задовольнити, відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечили.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

На підставі досліджених доказів судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який зареєстрований 21.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ківерцівського районного управління юстиції, актовий запис № 12 та який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2012 року розірвано (а.с.4, 6).

За час перебування в шлюбі у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5), який на даний час проживає з позивачем ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні (а.с.7).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 182 цього Кодексу при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 перебуває в шлюбі з ОСОБА_6, в якому ІНФОРМАЦІЯ_5 року народилася дочка ОСОБА_7 (а.с.16,17). Згідно довідки ПАТ "Декстон" дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за дитиною по ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с.18), а також на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син дружини від першого шлюбу ОСОБА_8, який навчається в Луцькому Вищому професійному училищі (а.15,19).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції врахував розмір стягуваних аліментів, стан здоров'я, матеріальне становище сторін, їх сімейний стан, а також прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також те, що забезпечення і утримання дітей є рівною мірою обов'язком обох батьків.

Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи, суд обґрунтовано задовольнив позов частково.

Доводи апеляційної скарги, що суд помилково визначив розмір стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з врахуванням того, що у відповідача є на утриманні неповнолітній син дружини від першого шлюбу ОСОБА_8, який навчається в Луцькому Вищому професійному училищі, не заслуговують на увагу, оскільки були предметом розгляду у суді першої інстанції, яким суд дав вірну оцінку.

Також не заслуговує на увагу посилання апелянта на ту обставину, що судом не враховано наявність додаткових витрат у зв'язку з участю дитини у гуртках та секціях, оскільки вказані вимоги не були предметом розгляду в даній цивільній справі та з відповідними вимогами позивач не позбавлений права звернутися до суду.

Що стосується стягнення аліментів за минулий час, то суд першої інстанції вірно врахував вимоги ч. 2 ст. 191 СК України, відповідно до яких позивачем не було надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх отримати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Таким чином, доводи позивача в апеляційній скарзі є її власним тлумаченням норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, які були предметом дослідження суду першої інстанції, і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ківецівського районного суду Волинської області від 13 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: