Провадження № 2/734/482/16 Справа № 734/1284/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
21 липня 2016 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
Головуючого судді Соловей В.В.,
при секретареві Бардаченко Т.М.,
із участю прокурорів Гелети О.О. і Похиталюка Є.П.,
представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області цивільну справу за позовом Заступника військового прокурора Деснянського гарнізону Гелети Олександра Олександровича в інтересах держави в особі Остерської квартирно-експлуатаційної частини району смт. Десна Козелецького району Чернігівської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , третьої особи Служби у справах дітей Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання осіб такими, які незаконно утримують жиле приміщення, та виселення,
у с т а н о в и в:
із позовною заявою про визнання осіб такими, які незаконно утримують жиле приміщення, та виселення у суд звернувся Заступник військового прокурора Деснянського гарнізону Гелета Олександр Олександрович в інтересах держави в особі Остерської квартирно-експлуатаційної частини району смт. Десна Козелецького району Чернігівської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Заступник військового прокурора Гелета О.О. позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно довідки форми № 3, наданої Будинкоуправлінням № 1 Остерської КЕЧ району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 із 1999 року прописані у кімнаті АДРЕСА_1 . Проте, 3 лютого 2016 року депутатом селищної ради при залученні свідків проведено обстеження вказаної кімнати (квартири) та встановлено, що в ній вказані особи зареєстровані, але не проживають. 26 лютого 2016 року Остерською КЕЧ району здійснене обстеження жилого приміщення в АДРЕСА_2 , в результаті чого, було встановлене фактичне проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , а от ОСОБА_2 не проживає близько двох років. ОСОБА_2 не має спеціального ордеру на службове приміщення, який надає право реєстрації та проживання у жилому приміщенні, що призначене для проживання військовослужбовців та членів їх сімей. ОСОБА_2 та члени його сім`ї фактично не зареєстровані у вказаному жилому приміщенні. Згідно повідомлення Остерської КЕЧ району № 416 від 29 лютого 2016 року ордер на кімнату АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 не видавався. ОСОБА_2 із 2013 року не перебуває на військовій службі у смт. Десна. Відповідно до довідки начальника штабу військової частини НОМЕР_1 № 267 від 4 лютого 2016 року капітан ОСОБА_2 дійсно проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 смт. Десна, але наказом Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України № 443 від 8 серпня 2013 року призначений на посаду заступника командира гаубичної самохідно-артилерійської батареї з озброєння військової частини НОМЕР_3 та переведений до смт. Черноморське Одеської області, де і знаходиться по теперішній час. У зв`язку з тим, що відповідний ордер на ім`я ОСОБА_2 чи на жодного члена сім`ї не видавався, тому проживаючі особи вважаються такими, які незаконно утримують жиле приміщення, і підлягають виселенню. ОСОБА_2 та членами його сім`ї безпідставно утримується жиле приміщення, що відноситься до службового фонду Міністерства Оборони України та не дає можливості реалізувати права інших військовослужбовців Деснянського гарнізону щодо забезпечення житлом. Позовні вимоги такі: визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які проживають в кімнаті АДРЕСА_3 , такими, які незаконно утримують жиле приміщення, призначене для проживання військовослужбовців та членів їх сімей; виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 із кімнати АДРЕСА_3 без надання іншого жилого приміщення. За ухвалою від 17 травня 2016 року Козелецького районного суду Чернігівської області до участі у справі третьою особою залучено Службу у справах дітей Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області.
У судовому засіданні прокурори Гелета О.О. і ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали. Представник позивача ОСОБА_1 також позовні вимоги підтримала. Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , а також представник третьої особи, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що в жилому приміщенні в кімнаті АДРЕСА_3 із 2009 року проживають ОСОБА_2 , 1976 року народження, ОСОБА_3 , 1978 року народження, ОСОБА_4 , 1996 року народження, і ОСОБА_5 , 2001 року народження. Спеціальний ордер на вказане житло військовослужбовцю ОСОБА_2 або ОСОБА_3 , яка є його дружиною, не видавався. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 із 22 червня 1999 року зареєстровані в АДРЕСА_4 ), де й проживали із 1999 року, а неповнолітня ОСОБА_5 із 1 травня 2001 року, але не мешкають за вказаною адресою із 2001 року. Відповідач ОСОБА_2 із 1997 року є військовослужбовцем Збройних Сил України, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_5 , а з 8 серпня 2013 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 смт. Чорноморське Одеської області, є учасником бойових дій. За місцем теперішньої військової служби ОСОБА_2 службовим житлом не забезпечений.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено сім`ї військовослужбовців.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Вислухавши думки прокурорів Гелети О.О. і ОСОБА_6 , пояснення представника позивача ОСОБА_1 і відповідача ОСОБА_2 , вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов Заступника військового прокурора Деснянського гарнізону Гелети Олександра Олександровича в інтересах держави в особі Остерської квартирно-експлуатаційної частини району смт. Десна Козелецького району Чернігівської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , третьої особи Служби у справах дітей Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання осіб такими, які незаконно утримують жиле приміщення, та виселення, не підлягає задоволенню.
Втручання у право на повагу до житла відповідачів має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин із іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла.
Прокурори ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , представник позивача ОСОБА_1 не надали належних та допустимих доказів на підтвердження пред`явлених позовних вимог. Докази про те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 самоправно зайняли жиле приміщення - кімнату АДРЕСА_3 , де проживають із 2009 року, відсутні. Суд погоджується із доводами позивача про те, що вказане спірне службове житло призначене для проживання військовослужбовців та членів їх сімей. На спірні правовідносини поширюються норми ст. 125 ЖК України, а тому підстави для виселення відповідачів із кімнати АДРЕСА_3 без надання іншого жилого приміщення відсутні.
Виселення відповідача ОСОБА_8 , а також членів його сім`ї, із спірного службового житла, яке є нині для них єдиним, становитиме для них надмірний тягар, зробить їх безпритульними та порушить їхнє конституційне право на повагу до житла, а також вплине на їхнє приватне та сімейне життя, на права та законні інтереси неповнолітньої дитини.
Із вище наведених підстав також необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і неповнолітньої ОСОБА_5 такими, які незаконно утримують жиле приміщення - кімнату АДРЕСА_3 .
Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 17 і 18 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 9, 64, 125 і 191 ЖК України, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 60, 209, 212, 214, 215, 218, 294, 295 і 296 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
у задоволенні позову Заступника військового прокурора Деснянського гарнізону Гелети Олександра Олександровича в інтересах держави в особі Остерської квартирно-експлуатаційної частини району смт. Десна Козелецького району Чернігівської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , третьої особи Служби у справах дітей Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання осіб такими, які незаконно утримують жиле приміщення, та виселення без надання іншого жилого приміщення, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення.
Суддя