АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Галась І.А.
Справа №754/3155/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Іванченка М.М., Шахової О.В.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Оксанича РоманаВолодимировича на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А

У березні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року - позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України у зв'язку з повторною неявкою позивача.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» - ОксаничР.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що на судові засідання, призначені на 01.07.2016 року та 07.09.2016 року повісток ПАТ «Укрсоцбанк не отримував. Більш того, на судове засідання, яке відбулось 07 квітня 2016 року представником ПАТ «Укрсоцбанку» подано заяву про проведення судового засідання без їх участі та підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з того, що представник позивача у судові засідання, призначені на 01.07.2016 року та 07.09.2016 року не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи у його відсутність не направляв.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

07 квітня 2016 року представником позивача було направлено до суду електронний лист, відповідно до змісту якого представник вимоги позову підтримав та просив провести судове засідання 07 квітня 2016 року за відсутності представника ПАТ «Укрсоцбанк». Вказав на те, що позовні вимоги підтримує та просить ухвалити рішення про задоволення позову у повному розмірі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.40).

Розгляд справи було відкладено на 10.05.2016 року.

Ухвалою судді Галась І.А. від 12 травня 2016 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду на 01 липня 2016 року.

У судові засідання, призначені на 01.07.2016 року та 07.09.2016 року позивач не з'явився, а тому суд постановив ухвалу про залишення позову без розгляду.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до електронної заяви представник ПАТ «Укрсоцбанк» хоча і просив провести судове засідання без його участі, а не розгляд справи без його участі, проте вказав, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Таким чином, ПАТ «Укрсоцбанк» висловило свою згоду на проведення розгляду справи без участі їх представника.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI).

Стаття 129 Конституції України визначає, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв'язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає належних відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз п.3 частини першої ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Відповідно до пунктів 3,4 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, оскільки ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, така ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 311-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Оксанича Романа Володимировича - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року в справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді