Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 2-1364/11 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/2625/16 Мінасов В.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

Кочеткової І.В.

При секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2016 року по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» на дії головного державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ГТУЮ у Запорізькій області Куліченко Олени Миколаївни, боржник ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке регіональне управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду зі скаргою, яка в ході розгляду справи була уточнена, на дії головного державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ГТУЮ у Запорізькій області Куліченко О.М., боржник ОСОБА_3, посилаючись на те, що 15.09.2015 року головним державним виконавцем Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ на підставі заяви стягувача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» була винесена постанова № 48703694 про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-1364,2011, виданому 14.11.2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 66,86 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_3, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 5-511-027К від 15.02.2007 року у сумі 2 581 339 грн. 24 коп. у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки для подальшої реалізації у розмірі 404 000 грн. 00 коп. на користь іпотекодержателя АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

11.11.2015 року було здійснено вихід за місцем знаходження предмета іпотеки.

В ході проведення виконавчих дій було складено акт про те, що ОСОБА_3 в квартирі не мешкає, квартира використовується як офісне приміщення та здана в оренду ОСОБА_6

Відповідно до довідки № 3999 про зареєстрованих осіб в квартирі, ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не зареєстрована.

02.02.2016 року головним державним виконавцем Жовтневого ВДВС ЗМУЮ на підставі п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова № 48703694 про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки існує мораторій на звернення стягнення на майно боржника.

Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, порушує права банку, прийнята безпідставно, з порушенням норм матеріального права, оскільки дія мораторію на ОСОБА_3 не поширюється, так як вказане житло не є її місцем проживання.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд визнати дії головного державного виконавця незаконними, визнати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві № 48703694 від 02.02.2016 року неправомірною та скасувати постанову, зобов'язати головного державного виконавця виконати дії з виконання виконавчого провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2016 року скаргу задоволено частково.

Скасовано постанову головного державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ГТУЮ у Запорізькій області Куліченко О.М. № 48703694 від 02.02.3016 року.

В решіт скарги відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить змінити ухвалу суду в частині скасування постанови головного державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ у Запорізькій області ВП № 48703694 від 02.02.3016 року і в цій частині відмовити в задоволені скарги.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2011 року задоволено позов ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 66,86 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_3 у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Видано виконавчий лист.

Згідно з актом державного виконавця від 11.11.2015 року зі слів сусідів в квартирі АДРЕСА_3 ніхто не проживає, вона використовується як офіс.

Згідно з довідки ЄАС ЦОА № 2 від 17.12.2015 року в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_3 не зареєстрована.

08.12.2015 року ОСОБА_3 надала державному виконавцю пояснення про те, що постійно проживає в АДРЕСА_5

Згідно відповіді АДС УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_3 в Запорізькій області не зареєстрована.

Згідно з актом державного виконавця від 08.12.2015 року в квартирі АДРЕСА_4 майна, що належить боржнику не виявлено.

Згідно з копією паспорту громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_3 з 12.10.2000 року прийнята на облік в посольстві України в Республіці Вірменія.

02 лютого 2016 року державним виконавцем було повернуто виконавчий документ на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки існує мораторії на звернення стягнення на майно боржників.

Пунктом 9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

Згідно з п.2.1 Наказу МЗС України № 337 від 17.11.2011 року «Про затвердження Правил ведення закордонними дипломатичними установами України консульського обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, та дітей - громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном» на постійний консульський облік приймаються громадяни України, які відповідно до чинного Законодавства України є такими, що постійно проживають за кордоном.

З урахуванням викладеного, колегія погоджується з висновком суду про те, що оскаржувана постанова прийнята неправомірно і підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем не підтверджено, що ОСОБА_3 дійсно постійно проживає за вказаною адресою.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні вимог, щодо зобов'язання державного виконавця виконувати виконавчий лист, оскільки після скасування постанови, державний виконавець повинен здійснювати відповідні дії передбачені законом.

Доводи апеляційної скарги, висновки суду не спростовують, оскільки на їх підтвердження не надано відповідних доказів.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: