Справа № 182/5559/16-ц
Провадження № 2/0182/3874/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.11.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод в праві користування і розпорядження своєю квартирою.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.

Він, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14.02.1998 року посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3, який зареєстрований в реєстрі за № 923, є власником двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно довідки № 9285 від 08.09.2016 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи : він як власник цієї квартири, ОСОБА_1, ОСОБА_4 (його дружина), ОСОБА_5 (його син) та відповідач по справі ОСОБА_2 16.07.2011 року з його дозволу в належній йому квартирі був зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Останній є сином його приятелів, які попросили тимчасово зареєструвати свого сина за його адресою до вирішення ними квартирного питання, придбання свого житла. Окрім того, відповідач обіцяв знятись з реєстраційного обліку його квартири за першою ж його вимогою. В грудні 2012 року в усному порядку він звернувся до відповідача з приводу зняття його з реєстраційного обліку в його квартирі. На що він відповів, що найближчим часом, коли він буде вільний, виконає його прохання. Повторно він зателефонував до батьків відповідача та до нього в 2014 році з тим же проханням. В січні 2016 року його усну вимогу про зняття з реєстраційного обліку місця проживання за адресою його квартири відповідач знову проігнорував. В зазначеній квартирі він проживає разом із дружиною та сином. ОСОБА_2 з 2012 року у цій квартирі не проживає. Мешкає за іншою адресою: АДРЕСА_3. Відповідач у витратах по утриманню квартири участі не приймає. Частину витрат на утримання квартири (в тому числі оплату житлово-комунальних послуг), яку має нести відповідач, несе він, що суперечить його інтересам. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаній квартирі також суперечить його інтересам. Він як власник цього майна має право користуватися ним для особистого проживання і проживання членів своєї сім'ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд (ст.383 Цивільного кодексу України). Реєстрація відповідача в вищезазначеній квартирі перешкоджає його вільному користуванню та розпорядженню своїм майном. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Таким чином, з аналізу зазначених норм вбачається, що правом користування квартирою (жилим приміщенням) мають лише члени сім'ї власника жилого приміщення. До членів його сім'ї ОСОБА_2 не може бути віднесений, оскільки він не проживає разом з ним та не веде з ним спільного господарства. Згідно зі ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наявність на даний час реєстрації постійного місця проживання сторонньої йому особи створює перешкоди у здійсненні його права користування та розпорядження належним йому майном. Таким чином, оскільки відповідач був зареєстрований у належній йому квартирі на підставі його волевиявлення (дозволу) на деякий час, а згодом за першою його вимогою не знявся з реєстраційного обліку, відповідач втратив право користування квартирою № 17 в будинку № 61 по вул.Степана Разіна в місті Нікополь Дніпропетровської області. За таких обставин звернувся до суду.

В судове засідання позивач не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справиту свою відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України, житло зберігається при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї протягом шести місяців.

Також, згідно ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Стаття 405 ЦК України визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно до ст.3 Закону України, „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (Закон № 1382-IV), реєстрація є лише внесенням відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

У відповідності зі ст.7 цього Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, без добровільного зняття з реєстрації, особу можна зняти з реєстрації лише за рішенням суду.

Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно з ч.1 ст.11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником квартири АДРЕСА_4, згідно договору купівлі продажу від 14.02.1998 року (а.с.5). Відповідач по справі є сином приятелів позивача і зареєстрований тимчасово з дозволу позивача (а.с.7). Згідно акту № 613 від 08.09.2016 року ТОВ „КК „Домком Нікополь, відповідач з 2012 року і по теперішній час в квартирі позивача не проживає, особисті речі в квартирі позивача відсутні. Однак, комунальні служби нараховують позивачу комунальні платежі за людину, яка є йому фактично чужою, яка їх не оплачує і фактично не споживає. Позивач не бажає оплачувати зайві кошти за особу, яка не проживає в його квартирі.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.10, 30, 60, 256, 259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою № 17 в будинку № 61 по вул.С.Разіна в м.Нікополі, шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_6