У х в а л а

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Демяносова М.В., Парінової І.К., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_6 до відкритого акціонерного товариства «Імені 28 червня» про відшкодування збитків та звільнення земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Імені 28 червня» (далі - ВАТ «Імені 28 червня»), мотивуючи свої вимоги тим, що ВАТ «Імені 28 червня» використовує земельні ділянки в масивах «НОМЕР_1», «НОМЕР_2», «НОМЕР_3», «НОМЕР_4», «НОМЕР_5», «НОМЕР_6», «НОМЕР_7», «НОМЕР_8» на території Салганської сільської ради, Білгород-Дністровського району, які належать громадянам згідно з державними актами на право приватної власності під багаторічні насадження та, зокрема, ОСОБА_6 За вищезазначеними ділянками не вживаються заходи боротьби з бур'янами, відсутні договори оренди земельних ділянок між власниками багаторічних насаджень та землевласниками, що є порушенням ст. ст. 125, НОМЕР_3 Земельного кодексу України.

Оскільки на земельній ділянці позивача розміщені багаторічні насадження, що перебувають на балансі ВАТ «Імені 28 червня», то це унеможливлює використання позивачкою земельної ділянки у власних цілях, в зв'язку із чим позивач і звернувся до суду із позовом про зобов'язання повернути земельну ділянки НОМЕР_9 у масиві № НОМЕР_6, та НОМЕР_9 у масиві НОМЕР_1, загальною площею 4,75 га, вартістю 192 427 грн 25 коп., які розташовані на території Салганської сільської ради, Білгород-Дністровського району, шляхом їх звільнення, стягнення збитків у сумі 45 324 грн 54 коп.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 2 серпня 2013 року позов заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_6 задоволено.

Зобов'язано ВАТ «Імені 28 червня» повернути ОСОБА_6 земельну ділянку НОМЕР_9 у масиві № НОМЕР_6 та земельну ділянку НОМЕР_9 у масиві НОМЕР_1, загальною площею 4,75 га, вартістю 192 427 грн 25 коп., які розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, шляхом звільнення вказаних земельних ділянок.

Стягнуто з ВАТ «Імені 28 червня» на користь ОСОБА_6 збитки в сумі 45 342 грн 54 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 2 серпня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним судовим рішенням,

ОСОБА_6 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом установлено, що ОСОБА_7 є власником земельної ділянки НОМЕР_9 у масиві № НОМЕР_6 та земельної ділянки НОМЕР_9 у масиві НОМЕР_1, загальною площею 4,75 га у межах згідно з планом, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_10 (а. с. 10).

Відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13 березня 2013 року ВАТ «Імені 28 червня» використовує земельні ділянки в масивах «НОМЕР_1», «НОМЕР_2», «12б», «4б», «НОМЕР_5», «НОМЕР_6», «НОМЕР_7», «НОМЕР_8» на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, які належать громадянам згідно з державними актами на право приватної власності під багаторічні насадження та, зокрема, ОСОБА_6 За вищезазначеними ділянками не вживаються заходи боротьби з бур'янами, відсутні договори оренди земельних ділянок між власниками багаторічних насаджень та землевласниками, що є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України (а. с. 17).

Згідно з актом визначення збитків власникам земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями ВАТ «Імені 28 червня» від 12 березня 2013 року, затвердженим розпорядженням голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 15 березня 2013 року № 61/А-2013, багаторічні насадження, розміщені на землях заявників, відповідно до вимог Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» від 10 липня 1996 року за № 290/96 ВР були передані на баланс створеного у 2001 році Акціонерного товариства «Імені 28 червня» (а. с. 19 - 21).

Задовольняючи позовні вимоги заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що ВАТ «Імені 28 червня» самовільно, без укладення договору оренди використовувало земельну ділянки позивача і внаслідок бездіяльності підприємства всі багаторічні насадження загинули або зріджені до такого стану, що потребують викорчовування та списання, про що свідчать акти обстеження багаторічних насаджень.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доказів самовільного захоплення (використання) земельної ділянки і незаконного отримання відповідачем урожаю винограду суду не надано.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст. 79 ЗК України, ст. 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Багаторічні насадження не можуть розглядатися як окремий об'єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.

Отже, з часу передачі земельних ділянок у власність фізичних осіб останні стали відповідно і власниками насаджень.

Частиною 1 ст. 125, ст. 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. «д» ст. 156 ЗК власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції вищезазначені норми права не врахував, при цьому у порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК Україниналежним чином доводів та заперечень сторін не перевірив, не з'ясував фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, зокрема, чи передавала ОСОБА_6 земельну ділянку НОМЕР_9 у масиві № НОМЕР_6 та земельну ділянку НОМЕР_9 у масиві НОМЕР_1 у користування ВАТ «Імені 28 червня», не з'ясовано чи існували будь-які договірні відносини між сторонами, чи використовує відповідач вказані земельні ділянки та на якій підставі, чи перешкоджав відповідач у здійсненні права власності ОСОБА_6, не встановив чи продовжено строк дії договору оренди землі від 25 лютого 2005 року між ОСОБА_6 та СФГ «Черемшина».

Крім того, звертаючись до суду з зазначеним позовом, ОСОБА_7 просила зобов'язати ВАТ «Імені 28 червня» звільнити земельну ділянку НОМЕР_9 у масиві № НОМЕР_6 та земельну ділянку НОМЕР_9 у масиві НОМЕР_1, загальною площею 4,75 га, які розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району.

Проте апеляційний суд належним чином не перевірив, чи використовує ВАТ «Імені 28 червня» земельну ділянку НОМЕР_9 у масиві НОМЕР_1, яка розташована на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району.

Суд не перевірив належним чином обставин справи за вказаною позовною заявою, доводи апеляційної скарги та докази, надані на її обґрунтування, належним чином не перевірив та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

І.К.Парінова

О.В.Ступак