Справа № 308/7967/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого судді - Семерак І.О.

при секретарі Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та витрат від інфляційних процесів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом мотивуючи його тим, що 05.06.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №BL4963 згідно якого остання отримала кредит у сумі 170000 доларів США, зі сплатою 11.5% річних, строком до 01.06.2028 року.

У звязку з невиконанням позичальником взятого на себе 29.06.2010 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №2п-3454/10 достроково стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 1553676,03 грн.

Вказує, що оскільки зазначене судове рішення залишається виконаним частково (з червня 2010 року відповідачем сплачено 419175,77 грн.), у відповідності до ст.625 ЦК України Боржник зобов'язаний відшкодувати Кредитору інфляційні витрати, які з травня 2012 року по травень 2015 року складають 839530,19 грн. Зазначає, що показник інфляції за період з травня 2012 року по травень 2015 року складає 1,742898.

Також позивач вважає, що, у відповідності до ст.625 ЦК України, підлягає стягнення з Відповідача заборгованість у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми. Оскільки прострочена сума становить 1134500,26 грн. то три проценти річних за весь час прострочення складає 102105,02 грн.

У звязку з цим, позивач просив стягнути з відповідача та його користь заборгованість за вказаним кредитним договором у виді інфляційних витрат в сумі 839530,19 грн. та 3% річних за прострочення виконання зобовязання у сумі 102105,02 грн.

21.09.2015 року позивач збільшив позовні вимоги та додатково просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по несплачених відсотках за вказаним кредитним договором за період з 05.12.2009 року по 31.08.2015 року в сумі 118512,29 доларів США.

В судове засідання позивач не зявився однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності. Також вважає безпідставним посилання позивача на те, що рішення суду від 29.06.2010 року не виконується, оскільки жодного доказу з цього приводу суду не надано. Крім цього вказує, що зобов'язання відповідача за вказаним кредитним договором забезпечено іпотекою, проте позивачем не надано жодного доказу того, що вчинялись дії щодо примусового виконання даного рішення, тобто предмет іпотеки міг бути реалізований ДВС як звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості, чого не зроблено. Натомість позивач за весь час нараховував інфляційні витрати та 3%річних, при цьому не повідомляючи відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.ст.10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 05.06.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №BL4963 згідно якого остання отримала кредит у сумі 170000 доларів США, зі сплатою 11.5% річних, строком до 01.06.2028 року.

В забезпечення виконання вказаного зобовязання, між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки нерухомого майна квартири за адресою: м.Ужгород, вул.Волошина, 40/1, за умовами якого остання передав в заставу банку вказану квартиру, яка належить на праві власності відповідачу.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов зазначеного договору кредиту надав відповідачу кредитні кошти, однак відповідач взяті на себе обов'язки по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування ними не виконав.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.06.2010 року у справі №2п-3454/10 вирішено достроково стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 1553676,03 грн.

У силу вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, вказані обставини, що встановлені вищезазначеними судовими рішеннями, не підлягають доказуванню.

В своєму позиві ПАТ «Універсал Банк» посилається на те, що вказане рішення суду від 29.06.2010 року відповідач не виконує, а тому, вважає що має право на відшкодування відповідачем йому інфляційних витрат за період з травня 2012 року по травень 2015 року та трьох процентів річних від простроченої суми, у відповідності до ст.625 ЦК України. також просить стягнути суму нарахованих та несплачених відсотків за період з 05.12.2009 року по 31.08.2015 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що інфляційні витрати за період з травня 2012 року по травень 2015 року складають 839530,19 грн., а три проценти річних від простроченої суми складає 102105,02 грн. Сума нарахованих та несплачених відсотків за період з 05.12.2009 року по 31.08.2015 року складає 118512,29 доларів США.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається зокрема на те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Так, статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Враховуючи, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.06.2016 року, яке набуло законної сили 09.07.2010 року, достроково стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором, то саме з 09.07.2010 року почався перебіг строк позовної давності. Позов про стягнення заборгованості за цим договором подано ПАТ «Універсал Банк» до суду 03.07.2015 року, тобто поза межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України. Належних Доказів про зупинення, або переривання строку позовної давності по даній справі, а також про поважність причин пропуску позовної давності позивачем не надано.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заяву стороною у спорі зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи наведене та те, що позивач звернувся до суду за захистом свого права після спливу строку позовної давності, поважних причин пропущення цього строку не навів, а відповідач просить застосувати позовну давність, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з закінченням строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 267, 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 59-61, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та витрат від інфляційних процесів, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2