Справа № 373/1281/16-ц Головуючий у І інстанції Опанасюк І. О.
Провадження № 22-ц/780/5913/16 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 33 08.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Гуля В.В.

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, треті особи: Комунальне підприємство Переяслав-Хмельницьке ВУКГ, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Переяслав-Хмельницької міської ради, третя особа: Комунальне підприємство Переяслав-Хмельницьке ВУКГ, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Просив стягнути з Переяслав-Хмельницької міської ради на його користь 38 435 гривень матеріальної шкоди та судові витрати по справі пов'язані із сплатою судового збору.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та недоведеністю обставин, які суд вважає встановленими, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що в діях Переяслав-Хмельницької міської ради не вбачається дій чи бездіяльності та вини у невжитті заходів, що стосуються безпеки руху, оскільки, на їх думку, встановлено причинно-наслідковий зв'язок між настанням шкоди заподіяної внаслідок ДТП та протиправною поведінкою посадових осіб ВУКГ, оскільки вони не забезпечили належного догляду за каналізаційними люками, за утриманням автомобільних доріг, не вжили заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, що призвело до настання шкоди внаслідок ДТП,

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що саме з вини відповідача, який не створив всіх умов, щодо безпеки використання автомобільних доріг, що призвело до автотранспортної пригоди, позивачу заподіяна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 червня 2015 року близько 11 години позивач рухався по вул. Героїв Дніпра в м. Переяслав-Хмельницькому, в районі магазину "Дніпро" у його автомобіль влучила кришка каналізаційного люка, яка була вибита зі свого місця на дорозі колесом зустрічного автомобіля. В результаті даного удару було пошкоджено автомобіль "Renault Lodgy", державний номер НОМЕР_1, який належить позивачу.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.05.2015 року, третю особу по справі ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч.4 ст. 140 КУпАП, як посадову особу - начальника цеху "Благоустрій" ВУКГ який відповідає за утримання автомобільних доріг.

Рішенням Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.12.2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Комунальне підприємство Переяслав-Хмельницьке ВУКГ, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 23 травня 2016 року дане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до ч. 3. ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі. Що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або, особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зокрема вказаними вище рішеннями було встановлено, що відповідачем у справі не має бути комунальне підприємство «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства».

Відмовляючи в задоволенні цих позовних вимог, колегія суддів виходила з того, що будь-яких об'єктивних даних (належних та допустимих доказів) про те, що відповідачем у справі має бути КП «Переяслав-Хмельницьке ВУКГ», не надано, а відповідно до діючого законодавства КП «Переяслав-Хмельницьке ВУКГ» є неналежним відповідачем.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що шкода заподіяна винними діями КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» представник якого вказував, що КП «Переяслав - Хмельницьке» ВУКГ лише наглядає за чистотою доріг та фактично позбавлена можливості проводити ремонтні та інші роботи, оскільки а ні за штатним розписом, а ні за посадами у них відсутні спеціалісти та відповідна техніка.

Вказані роботи повинні проводитись дорожно експлуатаційними організаціями, однак така організація в м. Переяслав - Хмельницькому не створена.

За нормою ст. 5 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

Пошкодження належного позивачу автомобіля відбулося на вул. Г.Дніпра в м. Переяслав-Хмельницький. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів.

Вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю, що визначено ч. 1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги».

Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться, що визначено ст. 17 Закону України «Про автомобільні дороги».

Відповідно до ст. 18 цього Закону складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Пошкодження автомобіля позивача відбулося на проїзній частині вулиці, а отже відповідальним за управління та розвиток вулиці є орган місцевого самоврядування.

Пунктом 2 частини 1 статті 19 вищевказаного Закону визначено основним обов'язком органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів - організацію будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

За нормами ст. 21 цього ж Закону саме на орган місцевого самоврядування покладено відповідальність за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів врегульовано також вищезазначеним Законом і не є предметом даного спору, як на це вказано представником відповідача. Розподіл коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться, з метою збереження та розвитку вулично-дорожньої мережі відповідно до пріоритетів, визначених державними програмами та перспективними планами розвитку транспортної системи міст та інших населених пунктів, з урахуванням фактичного стану вулично-дорожньої мережі і регулюється бюджетним та іншим законодавством між учасниками таких суспільних відносин.

Окрім того, Законом України «Про дорожній рух», зокрема ст.ст. 7-9, визначено компетенцію власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів.

Аналізуючи зазначені правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що власником автомобільних доріг, яким є Переяслав-Хмельницька міська рада не створено всіх умов, щодо безпеки використання автомобільних доріг, що призвело до даної автотранспортної пригоди та матеріальних збитків позивача.

Враховуючи обставини справи та на підставі наявних в справі доказів, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про доведеність факту, що позивачу заподіяна шкода з вини відповідача та необхідність її стягнення в силу положень ст. ст. 1166 ЦК України .

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області - відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: