Провадження № 2/639/519/16
РІШЕННЯ
07 грудня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гаврилюк С.М.,
за участю секретаря судового зсідання ОСОБА_1. ОСОБА_2. ОСОБА_3,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Пята Харківська державна нотаріальна контора про витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення ,
встановив:
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Пята Харківська державна нотаріальна контора про витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення .
В обгрунтування позову ОСОБА_4 посилається на те, що відповідно до довідки П?ятої ХДНК від 09.02.2008 року він є спадкоємцем померлої 21 березня 2005 року ОСОБА_8 на нерухоме майно, що розташоване в м. Харкові по вул. Тимирязева, будинок №7, звернувшись 30.08.2006 року до нотконтори з заявою про прийняття спадщини на долю своєї померлої 08.02.2000 року матері ОСОБА_9 (рідної сестри спадкодавиці) по праву представлення. Посилаючись на вимоги ч.3 ст.1296 ЦК України , позивач зазначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідач ОСОБА_5, мешкаючи без будь-якого майнового, посвідчено нотаріально договірного права в будинку № 7 в м. Харкові по вул. Тимирязева, заволоділа чужим нерухомим майном шляхом незаконного вселення, без реєстрації у будинковій книзі будинку №7 кв.1 по вул.Тимирязева у м. Харкові.На пропозицію звільнення вказаного приміщення відповідач не реагує, у зв?язку з чим позивач, як спадкоємець, маючий право на вказану спадщину за законом, просить суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та виселити її.
У судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на викладені у заяві обставини та на докази, що містяться в матеріалах справи.
Третя особа ОСОБА_7, його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги ОСОБА_4 та просили їх задовольнити, посилаючись на порушення відповідачем прав позивача, який є спадкоємцем вказаного нерухомого майна.
Третя особа ОСОБА_6 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Представником третьої особи подано заяву про розгляд справи за відсутності представника Пятої Харківської державної нотаріальної контори.
Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на його недоведеність, оскільки , на їх думку , ОСОБА_4 не є належним позивачем , так як не надано належних доказів на підтвердження того, що він є власником або спадкоємцем спірного нерухомого майна.
При цьому відповідачка пояснила в судовому засіданні, що будучи зареєстрованою з 1976 року та на теперішній час в с.Мерчик, Валківського району по вул. Чапаєва,8, з листопада 2005 року вона дійсно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, в який вселилась з дозволу , за усним договором ОСОБА_8 в 2004 році, яка дозволила їй постійно проживати в зазначеному будинку. Крім того, 15.11.2005 року відповідачка також домовилась з ОСОБА_6 щодо свого проживання в спірному будинку. Однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин та заперечень проти вимог позивача відповідачем не надано.
Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, третьої особи ОСОБА_7 , його представника , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку .
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки П?ятої ХДНК від 09.02.2008 року , після померлої 21 березня 2005 року ОСОБА_8 , що мешкала в м. Харкові по вул. Тимирязева, будинок №7, заведена спадкова справа за № 586/2005 та 30 серпня 2006 року надійшла заява за № 1428 від ОСОБА_4 про прийняття спадщини на долю своєї померлої 08.02.2000 року матері ОСОБА_9 (рідної сестри спадкодавиці) по праву представлення. Строк прийняття спадщини був продовжений судом згідно Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 серпня 2006 року по справі № 2-2562/2006. Свідоцтво про право на спадщину за законом або заповітом не видавалось (а.с.4).
Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Пятої ХДНК 11.09.1998 року ОСОБА_8 , що мешкала в м. Харкові, пров. Тимирязева , буд.7 , на випадок її смерті зробила розпорядження , за яким належну ій на праві особистої власності частину жилого будинку № 7 по провулку Тимірязева в м. Харкові, а також все належне ій майно , на що за законом буде мати право на день смерті , заповідала сину ОСОБА_10 (а.с.91). 08 лютого 2005 року ОСОБА_10 помер (а.с. 92).
Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Так рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року, яке в незміненій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 01.12.2015 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 року залишено без змін, встановлено, що ОСОБА_4 є спадкоємцем 2 черги після смерті ОСОБА_8 за правом представлення (а.с.34-39). Свідоцтво про право на спадщину позивачеві не видавалось.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Статтею 387 ЦПК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства про виникнення, припинення, захист права власності та інших речових прав пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначив, оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна переходить до спадкоємців власника.
В судовому засіданні відповідачка визнала , що проживає , на її думку із законних підстав, у будинку, що розташований в м. Харкові по вул. Тимирязева № 7 , з листопада 2005 року та теперішній час. Отже вказані обставини щодо проживання ОСОБА_5 з листопада 2015 року та на теперішній час у спірному будинку , відповідно до вимог, передбачених ч.1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.
ОСОБА_5 та її представником суду не надано жодних належних доказів на підтвердження законного володіння відповідачем спірним нерухомим майном.
З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що відповідачка не є власником , спадкоємцем вказаного нерухомого майна та не зареєстрована у будинку , що знаходиться за адресою: м. Харків, провулок Тимирязева, 7. Крім цього, відповідачем у судовому засіданні визнано, що з 1976 року та на теперішній час вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення позову в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, але за таких обставин може бути відмовлено в позові.Позивач не є власником спірного нерухомого майна, отже обраний ним спосіб захисту свого права шляхом виселення відповідача є неправильним. За таких обставин суд відмовляє позивачеві ОСОБА_4 в задоволенні позову в частині виселення відповідача із спірного будинку. При цьому суд зазначає , що порушене право позивача поновлено шляхом задоволення позовних вимог про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. . Питання про розподіл судових витрат суд вирішеє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, на підставі якої вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 11, 57, 60,61, 88, 208, 209, 212 -215 ЦПК України , ст.ст. 3,4,20,387, 1218,1268 ЦК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк