Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 334/8164/16 Головуючий у 1 інстанції: Махіборода Н.О.
№ провадження 22-ц778/2730/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.,

суддів Гончар М.С.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про виселення.

В обґрунтування позову зазначало, що 03.06.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_4 був укладений кредитний договір у вигляді кредитної лінії у розмірі 29 00,00 доларів США, строком до 02.06.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ними 06.06.2005 року був укладений договір іпотеки на нерухоме майно, а саме: житловий будинок житловою площею 25.70 кв.м., який розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. Силова, буд. 28-а, що належить останньому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідач ОСОБА_4 свої зобовязання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконує.

Заочним рішенням Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 17.12.2012 року, яке набрало законної сили 27.12.2012 року, задоволено позов банку про звернення стягнення на предмет іпотеки вищевказаний житловий будинок, який належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 за реєстровим №2597, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPЕ0GК50310252 від 03.06.2005 року в сумі 34 220,00 доларів США на придбання житлового будинку.

Банк неодноразово звертався до відповідачів з вимогою про звільнення житлового будинку та зняття їх з реєстрації, однак, в добровільному порядку, вони вимоги банка не виконують.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: м. Запоріжжя віл. Силова, буд. 28-а зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входить питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного житлового будинку, та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_3 з житлового будинку № 28 «а» по вулиці Силовій в місті Запоріжжі.

Зобовязано Управління державної міграційної служби України в Ленінському районі м. Запоріжжя зняти з реєстрації ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_3 за адресою: житловий будинок № 28 «а» по вулиці Силовій в місті Запоріжжі.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму судового збору 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга

Ухвалюючи рішення про виселення, суд першої інстанції відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України виходив з наявності підстав для виселення відповідачів із спірного житлового будинку, на який за судовим рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 317.12.2012 року, яке набрало законної сили, в рахунок погашення боргу за кредитним договором звернено стягнення на пердмет іпотеки житловий будинок, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Силова, буд.28 «а», шляхом його продажу банком від імені відповідача ( а.с. 42-43)

Суд вірно виходив з того, що порядок письмового повідомлення про добровільне виселення відповідачів ПАТ КБ «ПриватБанк» був додержаний ( а.с.12-13), у встановлений строк житловий будинок останніми у добровільному порядку не звільнено, що є підставою для їх виселення в примусовому порядку.

В силу ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

За змістом ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У ч.2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» законодавець також установлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Вимоги закону про направлення мешканцям письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення не стосується виселення мешканців на підставі рішення суду про зверненням стягнення на предмет іпотеки, а стосується позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки.

Водночас, убачається, що незважаючи на отримані попередження про виселення відповідачі не бажають покинути спірне житлове приміщення (а.с.12-13).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не є переконливими і не можуть бути прийняті до уваги.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги, щодо не повідомлення судом ОСОБА_3 про час і місце слухання справи, оскільки на а.с.87 знаходиться поштове повідомлення усих мешканців спірного будинку, яке отримав ОСОБА_4 батько ОСОБА_3

Відповідно до ч.3 ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що справа в суді перебувала з вересня 2013 року і неодноразово відкладалась із-за неявки відповідачів, які подавали до суду заяви про відкладення розгляду справи. З огляду на викладене колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального закону, щодо належного повідомлення відповідачів про час і місце слухання справи.

Беручи до уваги наведене, районний суд правильно вирішив справу, а тому скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення переглядається в порядку ст.318 ЦПК України .

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 березня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року залишено без змін.

Керуючись ст. ст.307,308,318 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Стрелець Л.Г.

Судді: Гончар М.С.

ОСОБА_2