АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5579/16 Справа № 185/1321/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про визнання незаконним переведення на іншу роботу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" задоволено частково.

Визнано незаконним розпорядження директора виробничого структурного підрозділу "Шахтоуправління імені ОСОБА_3 ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" № 206/7к від 16 листопада 2015року про переведення ОСОБА_2, т.н.2538 машиніста підземних установок 3 розряду дільниці конвейерного транспорту № 1, з 16.11.2015року учнем постачальника кріпильних матеріалів в шахту на дільницю підготовки виробництва та матеріальний склад.

Вирішено, вважати, що останнє місце роботи ОСОБА_2 до його звільнення 23.02.2016року є: машиніст підземних установок 3 розряду дільниці конвейерного транспорту № 1, про що внести відповідні зміни до розпорядження директора виробничого структурного підрозділу "Шахтоуправління імені ОСОБА_3 публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" № 35/6-к від 23.02.2016року про звільнення ОСОБА_2 та відповідні записи в його трудову книжку.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" судовий збір в дохід держави в сумі 551,20грн.

Відповідно до ст. 32 КЗпП України переведення працівника на іншу роботу допускається тільки за його згодою. Згідно ст. 43 Конституції України використання примусової праці забороняється.

Судом встановлено, що позивач з 2005 року працював в шахтоуправлінні імені "Героів Космосу" машиністом підземних установок дільниці конвейерного транспорту № 1, з повним робочим днем під землею.

У 2015 році позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності: розпорядженням № 530 від 04.02.2015 року по результатам внутрішнього розслідування пригоди, що відбулася 29.01.15року у 1 зміну МПУ дільниці КТ-1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 кожному об'явлено догану( а.с.22), розпорядженням № 573 МПУ ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які до закінчення зміни 03.02.2015року о 20:00год, у 19год. 53 хвилини без дозволу особи технічного нагляду покинули робоче місце, об'явлено догану та зменшено розмір премії за лютий 2015року на 20% кожному( а.с.23). Вказані дисциплінарні стягнення позивач не оскаржував.

На дільниці, де працював позивач, 14 листопада 2015 року за відсутності позивача був складений колективний лист директору шахтоуправління, який підписали 27 працівників дільниці, в тому числі Каракай, ОСОБА_4, Тиханський, Мітін, Швець, Переслицьких, інші робітники. У цьому листі колектив просив огородити працівників дільниці КТ-1 від ОСОБА_2, оскільки він несе потенціальну небезпеку, недисциплінований, систематично порушує нарядну систему та Правила внутрішнього трудового розпорядку( а.с.87).

16.11.2015 року позивач був викликаний директором ш/у ОСОБА_6, йому був пред'явлений вищевказаний колективний лист та запропоновано перевестись на іншу роботу за його заявою, яку він повинен написати.

Як пояснив позивач, і підтвердив свідок ОСОБА_7, позивачеві не пропонувалось альтернативні інші роботи, а було вказано, що є місце тільки на поверхні, на дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад, а оскільки професія постачальника кріпильних матеріалів в шахту не є професією позивача, він повинен спочатку пропрацювати учнем ПКМ.

Позивач написав заяву від 16.11.2015року про переведення його на дільницю підготовки виробництва у якості учня ПКМ( а.с.9), на підставі якої було видане розпорядження директора виробничого структурного підрозділу "Шахтоуправління імені ОСОБА_3 публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" № 206/7к від 16 листопада 2015року про переведення ОСОБА_2, машиніста підземних установок 3 розряду дільниці конвейерного транспорту № 1, з 16.11.2015року учнем постачальника кріпильних матеріалів в шахту на дільницю підготовки виробництва та матеріальний склад, із збереженням середнього заробітку протягом 2-х тижнів за попереднім місцем роботи, після інструктажу в НП шахти 16.11.2015року, з окладом 1460грн. на місяць. До роботи стати 17.11.2015року( а.с.8).

Розпорядженням директора виробничого структурного підрозділу "Шахтоуправління імені ОСОБА_3 ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" № 35/6к від 23 лютого 2016року ОСОБА_2, учня постачальника кріпильних матеріалів в шахту дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад, звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, згідно ст. 38 КЗпП України( а.с.89).

Відповідно до довідки відповідача, копій лікарняних листів, копії табелю обліку робочого часу за листопад, грудень 2015 року, січень, лютий 2016 року ( а.с.10,16, 66-70,118-121), позивач з 17.11.2015року і до дати свого звільнення 23.02.2016року хворів, перебував у відпустці, отже фактично він жодного дня не працював на дільниці і за професією, на яку був переведений за особистою заявою від 16.11.2015року.

Позивач намагався оспорити переведення: звертався до директора шахти 11.01.2016року із заявою, де питав, з якої підстави його перевели на поверхню, просив надати йому будь- яке робоче місце з підземним стажем( а.с.17); 06.01.2016року звертався до голови територіальної організації ПРВП ОСОБА_8 із проханням допомогти йому допрацювати дні, що залишилися до 15-років підземного стажу( а.с.18). Отримавши відмови, він 11.02.2016 року звернувся до суду з дійсним позовом.

Відмовляючи частково у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними розпоряджень про зменшення йому премії та про позбавлення премії, суд правильно виходив з того, що відповідно до Положення про преміювання робітників ПАТ «ДТЕК Павлоградвіугілля» та Переліку виробничих упущень, за які робітники можуть позбавлятися премії повністю або частково, позбавлення премії оформлюється розпорядженням керівника шахт із обов'язковим зазначенням причин і тільки за той період, в якому допущене виробниче упущення, якими є порушення інструкцій з безпечних методів робіт за професіями, невиконання нарядів, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку( а.с.78-81). Інших вимог, подібних тим, що передбачені кодексом законів про працю України при накладенні дисциплінарного стягнення, ці нормативні акти не містять. Тому оскаржувані розпорядження щодо позбавлення премії відповідають вимогам закону.

Задовольняючи в решті позовні вимоги ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що написана позивачем при вищевикладених обставинах заява на переведення, не відображає його власного волевиявлення, а отже, згода позивача на це переведення відсутня. Фактично переведення позивача не відбулося, оскільки він не приступив до роботи на поверхні згідно розпорядження - немає жодного виходу його на роботу на вказаній дільниці.

Крім того, згідно розпоряджень №№ 4727 та 4729 від 17 листопада 2015року, якими позивач був позбавлений премії, його професія і місце роботи позивача станом на 17.11.2016року - машиніст підземних установок 3 розряду дільниці конвейерного транспорту № 1( а.с.24,25).

Ті обставини, що позивач допускав порушення в роботі, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, та позбавлявся премії, не надає права роботодавцю примусово переводити його на іншу, нижчеоплачувану роботу.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ОСОБА_2 добровільно написав та підписав заяву про переведення на іншу роботу є безпідставними, спростовуються встановленими в судовому засіданні обставинами. Представник відповідача фактично підтверджує факт того, що причиною переводу позивача на іншу роботу була заява робітників, за якою необхідно було вжити до нього заходів впливу зі сторони директора шахти, а не його особиста воля.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_2 мав можливість скористатися своїм правом - висловити свою точку зору на ситуацію, продовжити працювати на своєму робочому місці, вільно обрати іншу ланку, бригаду, перевестись на іншу дільницю, в тому числі і на підземну професію є необґрунтованими, оскільки в той же час, представник відповідача, вказує в апеляційній скарзі, що директор отримавши заяву робітників не міг залишити це питання без розгляду з питань особливої важливості дотримання у вугільних шахтах вимог законодавства з охорони праці, а також враховуючи наявність у позивача порушень трудової дисципліни.

Як стверджує позивач, він не знав про наявність вакансії на іншій дільниці, і про дану вакансію в кабінеті директора його повідомив заступник директора по охороні праці, який не є спеціалістом, тому у позивача на той час не було бажання та волі перевестись на дільницю та на учня постачальника кріпильних матеріалів.

Дані факти підтверджують відсутність у ОСОБА_2 бажання, волі та згоди на переведення на іншу роботу з істотними змінами, які погіршували його матеріальний стан та позбавляли його пільгового стажу на пенсію.

Твердження представника відповідача, що саме з 16.11.2015 року К оношков В.В. вже був зарахований на іншу дільницю, спростовується тим, що в розпорядженні від 16.11.2015 року вказано - стати до роботи 17.11.2015 року.

16.11.2015 року позивач отримав Направлення до учбового пункту у відділі кадрів, де йому пояснили, що до роботи він буде допущений після проходження інструктажу на учбовому пункті, пройшовши інструктаж на учбовому пункті, позивач здав у відділ кадрів документ про проходження інструктажу і йому було у присутності начальника дільниці пояснено, що до роботи стати з 17.11.2015 року.

Вказані обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, начальник дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад. Він пояснив, що 16.11.2015 року він на прохання спеціаліста відділу кадрів, завізував заяву позивача в кабінеті відділу кадрів в його присутності і спеціаліст відділу кадрів пояснив, що 17.11.2015 року необхідно приступити до роботи на його дільниці учнем ДКМ, але 17.11.2015 року позивач на роботу не вийшов, знаходився на лікарняному.

Посилання апеляційної скарги відповідача на те, що позивачем пропущено місячний строк для звернення до суду з позовом є необґрунтованими, оскільки згідно ст.233 КЗпП України місячний строк для звернення до суду передбачений у випадку поновлення на роботі, для звернення до суду з інших питань, що стосуються порушення трудових прав, застосовується строк у три місяці.

ОСОБА_2 звернувся до суду 11.02.2016 року з позовом про визнання незаконним переведення на іншу роботу, тобто у тримісячний строк, передбачений законодавством.

Таким чином, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: