Справа № 754/5507/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2016 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Клочко І.В.

при секретарі Давиденко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м.Києві Маковей Елізи Анатоліївни про відмову у відкритті виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Маковей Е.А. про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві Маковей Е.А. від 04.04.2016 року їй було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-613 від 07.07.2006 року про вселення її та неповнолітнього сина ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Заявник вважає цю постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки 27.08.2008 року вона змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», копію відповідного свідоцтва вона надала до ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві також у 2008 році, а тому вона є стягувачем за вищевказаним виконавчим листом.

Посилаючись на викладене, заявник просить задовольнити її вимоги та скасувати оскаржувану постанову.

В судовому засіданні заявник представник заявника ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив про її задоволення.

Заінтересована особа - державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м.Києві Маковей Е.А. проти задоволення скарги заперечувала, а також надала письмові заперечення на скаргу. При цьому пояснювала, що 24.03.2016 року до відділу надійшла заява від стягувача про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-613/2006 рік від 07.07.2006 року, виданого Деснянським районним судом м.Києва, про вселення ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1. 04 квітня 2016 року нею було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки за виконавчим документом стягувачем є ОСОБА_1, заяву про відкриття виконавчого провадження подано ОСОБА_1 Однак, в пакеті документів, що надійшли до відділу, відсутні документи, які б підтверджували, що це є одна і та сама особа, чим недотримано вимоги ст.9 ЗУ «Про виконавче провадження».

В судове засіданя 18 липня 2016 року державний виконавець Маковей Е.А. не з'явилась, суд вважав за можливе проводити розгляд скарги за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, копію матеріалів виконавчого провадження, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на об'єктивному розгляді справи, керуючись законом, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з копії виконавчого провадження 787/20 (номер за ЄДРВП 50612934), 24.03.2016 року до ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві надійшла заява ОСОБА_1 від 18.03.2016 року про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-613 від 07.07.2006 року про вселення її та неповнолітнього сина ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1. До заяви заявником було додано оригінал виконавчого листа № 2-613 від 07.07.2006 року, копію ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 29.12.2015 року, копію повідомлення Деснянського районного суду м.Києва від 15.05.2015 року (а.с.21-24).

04.04.2016 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві Маковей Е.А. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, так як виконавчий документ не може бути прийнятий до виконання, оскільки стягувачем за виконавчим документом є ОСОБА_1, однак заяву про відкриття подає ОСОБА_1, чим недотримано ст.9 ЗУ «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник заявника просив про задоволення скарги, вказуючи на те, що копію свідоцтва про зміну прізвища заявник надавала до ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві ще у 2008 році.

Суд не вбачає підстав для задоволення цих вимог, виходячи з наступного.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Частина 5 ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, власне ім'я чи по батькові (для фізичної особи), державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст.9 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто.

Частиною 1 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Частиною 1 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно ч.ч.1, 2 ЗУ ст.25 «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.п.6, 8 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону та за наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені, заявник 27.02.2008 року змінила прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с.5).

В судовому засіданні встановлено, і даний факт підтвердив представник заявника, копія зазначеного свідоцтва при зверненні з заявою від 18.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження заявником до ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві не надавалась, що дало підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, оскільки у державного виконавця були відсутні підстави вважати стягувача та особу, що звернулась з заявою про відкриття виконавчого провадження, однією і тією ж особою. Наведена обставина свідчить про невиконання заявником вимог ст.ст.8, 9 ЗУ «Про виконавче провадження» та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Доводи представника заявника в судовому засіданні про те, що заявником було надано до ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві копію свідоцтва про зміну прізвища ще у 2008 році, на увагу не заслуговують, оскільки зазначена копія свідоцтва надавалась заявником в межах іншого виконавчого провадження, а не під час звернення з заявою до ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві в березні 2016 року.

При таких обставинах відсутні підстави для задоволення скарги, оскільки посилання заявника на неправомірні дії державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві спростовані наявними доказами по справі.

Інші доводи заявника, викладені в скарзі, на висновки суду про необґрунтованість скарги не впливають, оскільки судом не встановлено інших порушень вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Викладені обставини виключають можливість задоволення даних вимог заявника. Інших вимог заявник не висуває.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні скарги, то, відповідно до ст.388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.88, 383-388 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Маковей Елізи Анатоліївни про відмову у відкритті виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: