09.11.2016 Справа № 756/7437/16-ц
унікальний №756/7437/16-ц
провадження №2/756/4118/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Приголовкіну В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 322727,58 грн. за рахунок заставленого майна. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.10.2010 року вказану заборгованість стягнуто з позичальника ОСОБА_2, виконання стягнення вирішено забезпечити звернувши стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, власниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3

20 червня 2011 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень з виконання виконавчих листів №2-475/1-10, виданих 19.01.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про звернення стягнення на квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, на підставі чого 15.08.2012 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві винесено постанову про зупинення виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_3

Позивач звертався з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, проте ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2012 року позивачу було відмовлено в її задоволенні. Постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 04.06.2013 року виконавче провадження щодо ОСОБА_3 закінчено.

Спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1, яка прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви, у зв'язку з чим до неї перейшло право власності на належну померлому ? частину квартири. Станом на дату складання позовної заяви свідоцтво про право на спадщину нею не отримано.

На підставі ст. 23 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна; особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3 та перейшла в порядку спадкування за законом до ОСОБА_1

Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача, який одночасно є представником третьої особи ОСОБА_2, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 хоч і є спадкоємицею ОСОБА_3 за законом, проте спадщину оформити не змогла, оскільки не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину внаслідок того, що на квартиру у виконавчому провадженні накладено арешт. З урахуванням цього відповідач має тільки право на спадщину, проте не має права власності на нерухоме майно. Крім того, представник вказав, що звернення стягнення на предмет іпотеки, про яке просить позивач у своєму позові, вже відбулось за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.10.2010 року. Також представник вказав, що банк вже звертався до відповідача про стягнення з неї заборгованості за рахунок спадкового майна з тих самих підстав, і банку було відмовлено в задоволенні позову рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року. На підставі викладеного представник просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. У разі видачі заставної перехід права власності на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Як встановлено судом, Апеляційним судом м. Києва 04.10.2010 року скасовано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2010 року та ухвалено нове рішення, яким розірвано кредитний договір №137/Ф-USD від 18 грудня 2007 року, укладений між ПАТ «Місто Банк» та ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Місто Банк» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 322727,58 грн. Виконання стягнення забезпечено звернувши стягнення на майно за укладеним між ПАТ «Місто Банк» та ОСОБА_1, ОСОБА_3 договором іпотеки від 18 грудня 2007 року, а саме на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Постановами державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 20 червня 2011 року відкрито виконавчі провадження з виконання виконавчих листів №2-475/1-10, виданих 19.01.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В ході виконавчого провадження 01 грудня 2011 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 20 червня 2011 року.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_3, 07 грудня 2011 року ОСОБА_1 подала до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті її чоловіка. Інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися.

Згідно листа Двадцять першої київської державної нотаріальної контори від 26.10.2012 року, адресованого банку, спадкоємицею майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1, якій також було направлено повідомлення про зміст претензії банку.

Листом від 27 серпня 2012 року відповідач повідомила позивача, що для того, щоб реалізувати квартиру та задовольнити вимоги банку необхідно оформлення нею спадщини на своє ім'я, проте без зняття арешту та інших обмежень таке оформлення неможливе.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2012 року у задоволенні заяви ПАТ «Місто Банк» про заміну сторони виконавчого провадження з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 04.06.2013 року виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_3 закінчено у зв'язку зі смертю боржника та відмовою суду в задоволенні заяви банку про заміну сторони виконавчого провадження.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 листопада 2013 року Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка залишилася після смерті ОСОБА_3, до зняття арешту на нерухоме майно.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про звернення стягнення на ? частину квартири, яка належала померлому ОСОБА_3 та спадкоємцем майна якого є ОСОБА_1 з підстав, заявлених банком (ст. 23 Закону України «Про іпотеку»), оскільки Апеляційним судом м. Києва вже прийнято рішення від 04.10.2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки і після смерті ОСОБА_3 правовідносини між банком та відповідачем ОСОБА_1, як спадкоємцем померлого боржника ОСОБА_3, регулюються статтями 1281 та 1282 ЦК України, які визначають порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємця та порядок і межі задоволення спадкоємцем вимог кредитора.

ПАТ «Місто Банк» з підстав, наведених у ст. 1282 ЦК України, до відповідача ОСОБА_1 з позовом не звертався, докази на підтвердження наявності підстав для накладення стягнення на майно, передане їй, як спадкоємцю, що передбачені положеннями цієї статті, не надавав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 1216, 1268, 1281, 1282, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко