Провадження № 22ц/784/1744/16 Суддя першої інстанції Губницький Д.Г.
Справа№489/1102/16-ц
Категорія 53 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

21 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Гавор В.Б.,

за участю позивачки ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3В, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру про підтвердження стажу роботи, -

В С Т А Н О В И Л А:

9 березня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який уточнила в подальшому, до Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру про підтвердження стажу роботи.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що у квітні 2015 року вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва з питань нарахування їй пенсії на пільгових умовах за списком № 2, але їй було запропоновано надати уточнюючу довідку Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру для підтвердження умов її праці, а саме безпосереднього обслуговування хворих на туберкульоз.

В наданні такої довідки відповідачем 20 квітня 2015 року було відмовлено посилаючись на те, що посада, яку вона обіймала, фельдшера лаборанта клініко-діагностичної лабораторії згідно посадових обовязків та виконуваної роботи не була зайнята повний робочий день (більше 80 % тривалості робочої зміни) в умовах передбачених списком № 2, тобто безпосереднім обслуговуванням хворих на туберкульоз.

В іншій відповіді 6 липня 2015 року головний лікар диспансеру повідомив, що характер виконуваної роботи фельдшера-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії встановити неможливо у звязку із тим, що дані за період роботи позивачки не збереглись.

Через складні обставини з кадровим забезпеченням туберкульозній лікарні, її спілкування та обслуговування хворих на туберкульоз тривало повну робочу зміну, а умови праці свідчили про те, що вона безпосередньо контактувала з хворими на туберкульоз.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила суд підтвердити в судовому засіданні характер виконуваної нею роботи на протязі повного робочого дня всього періоду її праці в Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері безпосереднє обслуговування хворих на сухоти по взяттю крові на аналізи з безіменного пальця верхньої кінцівки хворого в умовах посиленого навантаження, що дає їй право отримати пенсію за віком на пільгових умовах як молодшого спеціаліста з медичною освітою за списком № 2 ОСОБА_5 Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року.

Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у період часу, коли працювала позивачка, посада лаборанта та фельдшера-лаборанта списком № 2 не передбачена, тому підстави для видачі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутні.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам у справі та дійшов вірного висновку, що позивачкою обрано не той спосіб захисту, який надасть можливість останній визнати її право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать:

1)визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обовязку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен зясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

За приписами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом головного лікаря Миколаївської обласної туберкульозної лікарні від 3 березня 1980 р. ОСОБА_2 прийнято на посаду лаборанта з 04 березня 1980 р. (а.с.51)

Наказом головного лікарі від 28 жовтня 1981 р. лаборанта ОСОБА_2 переведено на посаду фельдшера лаборанта (а.с.53).

Наказом головного лікаря від 10 жовтня 1984 р. ОСОБА_2 була звільнена з займаної посади у звязку з систематичним порушенням трудової дисципліни у відповідності до ст. 40 КЗпП УРСР (а.с.54).

Миколаївська обласна туберкульозна лікарня з 01 квітня 1989 року перейменована в Миколаївський обласний протитуберкульозний диспансер (а.с.58).

Згідно адресованої ОСОБА_2 відповіді Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 8 травня 2015 року питання про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 може бути розглянуте після надання уточнюючої довідки про характер роботи (а.с. 9-11).

При цьому у відповіді позивачці від 20 квітня 2015 року відповідач зазначив, що фельдшери лаборанти клініко - діагностичної лабораторії Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру згідно посадових обовязків та виконуваної роботи не зайняті повний робочий день (більше 80% тривалості робочої зміни) посилаючись на умову безпосередності обслуговування хворих на туберкульоз (а.с. 12).

Проте в аналогічній відповіді від 6 липня 2015 р. відповідач розяснив, що відомості про умови праці позивачки в обласній туберкульозній лікарні відсутні, підтвердити безпосередню зайнятість обслуговування хворих протягом дня не можливо у звязку із відсутністю розрахункових норм робочого часу на основні види лабораторних досліджень (а.с. 13).

Порядок призначення пенсій визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за умови досягнення особою пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення», який набрав чинності з 1 січня 1992 року (надалі Закон).

Порядок призначення пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення Закону, тобто особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством (ст. 100 Закону ).

Згідно п. 1 розділу 26 «Заклади охорони здоровя» Списку № 2, затвердженого постановою ОСОБА_5 Міністрів СРСР від ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1173, право на пільгову пенсію має молодший медичний персонал, який працює в лепрозоріях, психіатричних та психоневрологічних закладах (зайнятий безпосереднім обслуговуванням психічних хворих), туберкульозних та інфекційних закладах (зайнятий безпосереднім обслуговуванням хворих), прозекторських і моргах.

Положеннями ст. 49 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Отже між сторонами існує спір про право, за яким відповідачем не визнається факт віднесення посади позивачки протягом роботи у Миколаївській обласній туберкульозній лікарні до молодшого медичного персоналу та встановлення факту безпосереднього обслуговування хворих на туберкульоз відповідно до списку № 2, що діяв на той час. Не визнання цих фактів відповідачем та його відмова у видачі довідки, що підтверджує ці факти, є перешкодою в нарахуванні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином обраний позивачкою спосіб захисту, а саме підтвердження в судовому засіданні характеру виконуваної нею роботи на протязі повного робочого дня всього періоду її праці в Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері безпосереднє обслуговування хворих на сухоти по взяттю крові на аналізи з безіменного пальця верхньої кінцівки хворого в умовах посиленого навантаження не створює необхідних умов для реалізації її права на отриманні пенсії за віком на пільгових умовах та не сприятиме запобіганню дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають здійсненню цього права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

ОСОБА_6