У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.

суддів: Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ частки з майна та визначення порядку користування земельними ділянками та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ в натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, та визначення порядку користування земельними ділянками за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належать по Ѕ частці кожному нежитлові приміщення по АДРЕСА_1. Кожному з них також у рівних частках належать на праві власності земельні ділянки для комерційного використання площею 0,1540 га та 0,0655 га, на яких розташовані ці нежитлові приміщення, а також право користування земельними ділянками площею 0,10 га, 0,0295 га та 0,0584 га на підставі договорів оренди. Вони з ОСОБА_4 не можуть дійти згоди щодо реального виділу в натурі часток нерухомого майна із спільної часткової власності, тому ОСОБА_3, уточнивши позовні вимоги, просив виділити йому частку спірних нежитлових приміщень відповідно до варіанту, визначеного висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15 від 16 квітня 2015 року, виділивши йому в натурі частку ІІ співвласника у розмірі 50/100 часток нежитлових приміщень та будівель (показані в додатку зеленим кольором).

Просив виділити йому земельну ділянку площею 842 кв.м відповідно до варіанту, визначеного висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15 від 16 квітня 2015 року, як ІІ співвласнику (показаного в додатку зеленим кольором), а ОСОБА_4 - 50/100 часток нежитлових приміщень та будівель (показані в додатку жовтим кольором), земельну ділянку площею 842 кв.м відповідно до варіанту, визначеного висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15 від 16 квітня 2015 року, як І співвласнику (показані в додатку жовтим кольором).

Просив визначити порядок користування земельними ділянками, що перебувають в оренді, згідно варіанту порядку користування, визначеного висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15 від 16 квітня 2015 року, як ІІ співвласнику (показаної в додатку зеленим кольором), а ОСОБА_4 - виділити земельну ділянку площею 784 кв.м відповідно до варіанту, визначеного висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15 від 16 квітня 2015 року, як І співвласнику (показані в додатку жовтим кольором). З часу проведення реального поділу майна припинити режим спільної часткової власності та стягнути з відповідача судові витрати.

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, зміненим протягом розгляду справи, у якому просив виділити інше майно.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 3 червня 2015 року первісний позов ОСОБА_3 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Виділено ОСОБА_3 належні йому 50/100 часток нежитлових приміщень площею 1 093,2 кв.м відповідно до варіанту, визначеного жовтим кольором у додатку до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15 від 16 квітня 2015 року, а саме:

об'єкти літ. «Б, б-б8» загальною площею 134,1 кв.м: приміщення «6» площею 57,6 кв.м, приміщення «7» площею 51,9 кв.м, приміщення «11» площею 24,6 кв.м;

прибудову «В» загальною площею 19,7 кв.м: приміщення «8» площею 3,4 кв.м, приміщення «9» площею 4,8 кв.м, приміщення «10» площею 11,5 кв.м;

гараж літ. «Г» загальною площею 91,8 кв.м: приміщення «1» площею 45,1 кв.м, приміщення «2» площею 46,7 кв.м;

магазин літ. «Ж, ж-ж9» загальною площею 698,55 кв.м: склад «7» площею 45,9 кв.м, склад «8» площею 43,9 кв.м, склад «9» площею 15,8 кв.м, склад «10» площею 31,8 кв.м, склад «11» площею 36,3 кв.м, частину магазину «12» площею 151,55 кв.м і складу «16» площею 302,8 кв.м, склад «17» площею 23,4 кв.м, склад «18» площею 28,4 кв.м, склад «19» площею 18,7 кв.м;

підвал літ. «ж10» загальною площею 149,05 кв.м: частину приміщення «V» площею 63,45 кв.м, приміщення «ІV» площею 21,5 кв.м, приміщення «VІІ» площею 32 кв.м, приміщення «VІІІ» площею 32,1 кв.м, припинивши право спільної часткової власності з ОСОБА_4

Виділено ОСОБА_3 з належних на праві власності земельних ділянок (кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2) відповідно до варіанту, визначеного жовтим кольором у додатку до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15 від 16 квітня 2015 року, земельну ділянку площею 842 кв.м, залишивши у спільному користуванні з ОСОБА_4 земельну ділянку площею 511 кв.м.

Визначено порядок користування земельними ділянками, які знаходяться в оренді (кадастрові номери НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5), з виділенням ОСОБА_3 відповідно до варіанту, визначеного жовтим кольором у додатку до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15 від 16 квітня 2015 року, земельної ділянки площею 784 кв.м, залишивши у спільному користуванні з ОСОБА_4 земельну ділянку площею 311 кв.м.

Виділено ОСОБА_4 належні йому 50/100 часток нежитлових приміщень площею 1 096 кв.м відповідно до варіанту, визначеного зеленим кольором у додатку до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15 від 16 квітня 2015 року, а саме:

об'єкти літ. «а1, а4, а5» загальною площею 408,2 кв.м: прибудову літ. «а1» площею 139,6 кв.м, прибудову літ. «а5» загальною площею 198,7 кв.м, прибудову літ. «а4» площею 69,9 кв.м;

об'єкти літ. «Б, б-б8» загальною площею 248,4 кв.м: приміщення «1» площею 88,6 кв.м, приміщення «2» площею 7,6 кв.м, приміщення «3» площею 6 кв.м, приміщення «4» площею 17,4 кв.м, приміщення «5» площею 36,4 кв.м, приміщення «12» площею 8,6 кв.м, приміщення «13» площею 28,5 кв.м, приміщення «15» площею 39,5 кв.м, приміщення «16» площею 7 кв.м, приміщення «17» площею 8,8 кв.м;

магазин літ. «Ж, ж-ж9» загальною площею 290,35 кв.м: тамбур «1» площею 4 кв.м, кабінет «2» площею 22,4 кв.м, побутове приміщення «3» площею 14,3 кв.м, санвузол «4» площею 8,1 кв.м, туалет «5» площею 1,9 кв.м, котельню «6» площею 10,7 кв.м, частину магазину «12» площею 86,95 кв.м, магазин «13» площею 59,8 кв.м, магазин «14» площею 56 кв.м, склад «15» площею 26,2 кв.м;

підвал літ. «ж10» загальною площею 149,05 кв.м: сходи «І» площею 6,5 кв.м, приміщення «ІІ» площею 39,9 кв.м, приміщення «ІІІ» площею 62,8 кв.м, сходи «ІV» площею 9,3 кв.м, частину приміщення «V» площею 30,55 кв.м, припинивши право спільної часткової власності з ОСОБА_3

Виділено ОСОБА_4 з належних на праві власності земельних ділянок (кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_6) відповідно до варіанту, визначеного зеленим кольором у додатку до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15 від 16 квітня 2015 року, земельну ділянку площею 842 кв.м, залишивши у спільному користуванні з ОСОБА_3 земельну ділянку площею 511 кв.м.

Визначено порядок користування земельними ділянками, які знаходяться в оренді (кадастрові номери НОМЕР_7, НОМЕР_4, НОМЕР_5), виділивши ОСОБА_4 відповідно до варіанту, визначеного зеленим кольором у додатку до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 15 від 16 квітня 2015 року, земельну ділянку площею 784 кв.м, залишивши у спільному користуванні з ОСОБА_3 земельну ділянку площею 311 кв.м.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування судових витрат 3 614,50 грн.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування судових витрат 11 769 грн.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 3 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким первісний та зустрічний позови задоволено частково.

Виділено ОСОБА_3 належні йому 50/100 часток нежитлових приміщень площею 1 094,05 кв.м відповідно до графічного варіанту, визначеного жовтим кольором у додатку № 4 до висновку додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 1061/1062, складеного 7 грудня 2015 року, а саме:

приміщення літ. «а1» № 16 загальною площею 139,60 кв.м;

приміщення літ. «а4» № 23 загальною площею 69,90 кв.м.;

склад літ. «Б» № 6 загальною площею 57,60 кв.м;

склад літ. «б» № 12 загальною площею 8,60 кв.м;

склад літ. «б» № 13 загальною площею 27,50 кв.м;

склад літ. «Б» № 7 загальною площею 51,90 кв.м;

склад літ. «б» № 11 загальною площею 24,60 кв.м;

приміщення основне літ. «В» № 8 загальною площею 3,40 кв.м;

приміщення основне літ. «В» № 9 загальною площею 4,80 кв.м;

приміщення основне літ. «В» № 10 загальною площею 11,50 кв.м;

приміщення основне літ. «Г» № 1 загальною площею 45,10 кв.м;

склад літ. «ж» № 8 загальною площею 43,90 кв.м;

склад літ. «ж» № 9 загальною площею 15,80 кв.м;

склад літ. «Ж» № 10 загальною площею 31,80 кв.м;

склад літ. «Ж» № 11 загальною площею 36,30 кв.м;

магазин літ. «Ж» № 12 площею 157,55 кв.м;

склад літ. «ж9» № 16 площею 151,40 кв.м;

склад літ. «ж4» № 17 загальною площею 23,40 кв.м;

склад літ. «Ж» № 18 загальною площею 28,40 кв.м;

склад літ. «Ж» №1 9 загальною площею 18,70 кв.м;

у підвалі літ. «Ж»:

підвал № V площею 57,00 кв.м;

підвал № VI загальною площею 21,50 кв.м;

підвал № VII загальною площею 32,00 кв.м;

підвал № VIII загальною площею 32,10 кв.м.

Припинено право спільної часткової власності з ОСОБА_4

Виділено ОСОБА_5 належні йому 50/100 частки нежитлових приміщень площею 1 094,05 кв.м відповідно до графічного варіанту, визначеного зеленим кольором у додатку № 4 до висновку додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 7 грудня 2015 року №1061/1062, а саме:

навіс літ. «а5» № I загальною площею 198,70 кв.м;

приміщення основне літ. «Б» № 4 загальною площею 17,40 кв.м;

склад літ. «Б» № 5 загальною площею 36,40 кв.м;

приміщення літ. «б» № 14 загальною площею 27,10 кв.м;

коридор літ. «б» № 15 загальною площею 12,30 кв.м;

підсобне приміщення літ. «б1» № 16 загальною площею 7 кв.м;

підсобне приміщення літ. «б2» № 2 загальною площею 7,60 кв.м;

підсобне приміщення літ. «б2» № 3 загальною площею 6 кв.м;

компресор літ. «б3» № 1 загальною площею 88,60 кв.м;

підсобне приміщення літ. «б4» № 17 загальною площею 8,80 кв.м;

приміщення літ. «Г» № 2 загальною площею 46,70 кв.м;

тамбур літ. «ж2» № 1 загальною площею 4,00 кв.м;

кабінет літ. «ж2» № 2 загальною площею 22,40 кв.м;

побутова кімната літ. «ж» № 3 площею 14,30 кв.м;

санвузол літ. «ж1» № 4 площею 8,10 кв.м;

туалет літ. «ж1» № 5 загальною площею 1,90 кв.м;

котельня літ. «ж1» № 6 загальною площею 10,70 кв.м;

склад літ. «ж1, ж8» № 7 загальною площею 45,90 кв.м;

магазин літ. «Ж» № 12 площею 81,25 кв.м;

магазин літ. «Ж» № 13 загальною площею 59,80 кв.м;

магазин літ. «ж2» № 14 загальною площею 56,00 кв.м;

склад літ. «ж» № 15 загальною площею 26,20 кв.м;

склад літ. «ж9» № 16 площею 151,40 кв.м;

у підвалі літ. «ж10»:

тамбур № І загальною площею 6,50 кв.м;

підвал № ІІ загальною площею 39,90 кв.м;

підвал № ІІІ загальною площею 62,80 кв.м;

тамбур № VI загальною площею 9,30 кв.м;

підвал № V площею 37,00 кв.м.

Припинено право спільної часткової власності з ОСОБА_3

Покладено на сторони роботи з улаштування у виділених їм приміщеннях окремих систем опалення, водопостачання, електропостачання та інших інженерних систем.

Виділено ОСОБА_3 із земельних ділянок (кадастрові номери НОМЕР_8 та НОМЕР_9) відповідно до варіанту № 3, визначеному жовтим кольором у додатку № 8 до висновку додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 7 грудня 2015 року № 1061/1062, земельну ділянку площею 861 кв.м, залишивши у спільному користуванні з ОСОБА_4 земельну ділянку площею 473 кв.м.

Виділено ОСОБА_4 із земельних ділянок (кадастрові номери НОМЕР_10 та НОМЕР_11) відповідно до варіанту № 3, визначеному зеленим кольором у додатку № 8 до висновку додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 7 грудня 2015 року №1061/1062, земельну ділянку площею 861 кв.м, залишивши у спільному користуванні з ОСОБА_3 земельну ділянку площею 473 кв.м.

Припинено право спільної часткової власності на земельні ділянки.

Із виділеної ОСОБА_3 земельної ділянки встановлено сервітут на користь ОСОБА_4 площею 11 кв.м, а із виділеної ОСОБА_4 земельної ділянки на користь ОСОБА_3 встановлено сервітут площею 8 кв.м.

Графічно виділ земельних ділянок із визначенням відповідних сервітутів наведено у додатку № 8 до висновку. Лінії земельних ділянок визначеного порядку користування показані червоним кольором.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено і ці обставини не оспорюються сторонами, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками у рівних частках нежитлових приміщень, розташованих у АДРЕСА_1.

На підставі договорів купівлі продажу від 16 липня 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належать земельні ділянки площею 0,0655 га (кадастровий номер НОМЕР_15) та 0,1540 га (кадастровий номер НОМЕР_16), розташовані за цією ж адресою, цільовим призначенням яких є комерційне використання, про що їм видано державні акти.

ОСОБА_3 видано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0655 га (кадастровий номер НОМЕР_15) серії НОМЕР_17, на земельну ділянку площею 0,1540 га (кадастровий номер НОМЕР_16) серії НОМЕР_18; ОСОБА_4 видано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0655 га (кадастровий номер НОМЕР_15) серії НОМЕР_19, на земельну ділянку площею 0,1540 га (кадастровий номер НОМЕР_16) серії НОМЕР_20.

Дані про те, що вказані земельні ділянки перебувають у спільній частковій власності, у державних актах про право приватної власності на земельну ділянку, виданих сторонами, відсутні.

На підставі договору оренди землі від 3 грудня 2008 року фізичним особам-підприємцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у платне строкове користування строком на 10 років передана земельна ділянка площею 0,10 га у АДРЕСА_1 для розміщення складів для здійснення оптово-роздрібної торгівлі.

Відповідно до договору оренди землі від 6 жовтня 2014 року фізичним особам-підприємцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у платне строкове користування строком на 5 років передана земельна ділянка площею 0,0584 га у АДРЕСА_1 для розміщення та обслуговування складів без здійснення торгівельної діяльності.

На підставі договору оренди землі від 12 липня 2010 року фізичним особам-підприємцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у платне строкове користування строком на 5 років передана земельна ділянка площею 0,0295 га у АДРЕСА_1 для розміщення та обслуговування складів.

Звернувшись з позовом, ОСОБА_3 просив виділити йому в натурі 1/2 частку майна із спільної часткової власності та припинити право спільної часткової власності.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 23 грудня 2014 року № 55 запропоновано два варіанти виділу нежитлових приміщень, які є технічно можливі, тобто відповідають вимогами державних будівельних норм та не порушують несучу здатність будівель та споруд.

За клопотанням ОСОБА_4 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2015 року призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу.

Висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 16 квітня 2015 року № 15 запропоновано варіант поділу нежитлових приміщень пропорційно за площами, враховуючи розташування приміщень, які знаходяться на належних сторонам на праві власності земельних ділянках, та тих, які знаходяться на земельних ділянках, що перебувають в оренді.

Уточнивши позовні вимоги, позивач ОСОБА_3 просив при вирішенні його позову брати до уваги висновки судової будівельно-технічної експертизи від 23 грудня 2014 року, посилаючись на дотримання принципу справедливості.

ОСОБА_4 просив провести виділ з урахуванням висновків додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 16 квітня 2015 року № 15.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, зважаючи на те, що сторони не дійшли згоди щодо виділу частки з належного їм на праві спільної часткової власності майна та земельних ділянок, дійшов висновку про наявність підстав для виділу належних їм часток з припиненням права спільної часткової власності. При цьому суд першої інстанції при вирішенні позову взяв до уваги висновки судової будівельно-технічної експертизи від 16 квітня 2015 року № 15.

Не погодившись з висновком суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та заявив клопотання про призначення додаткової будівельно-технічної експертизи.

Висновком додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 7 грудня 2015 року № 1061/1062 запропоновано три варіанти порядку користування земельними ділянками, а також три варіанти виділу нежитлових приміщень.

Апеляційний суд ухвалив нове рішення про часткове задоволення позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі висновків додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 7 грудня 2015 року № 1061/1062, вказавши, що найбільш прийнятним є третій варіант виділу нежитлових приміщень та земельних ділянок, що перебувають у власності сторін, запропонований у цій експертизі, оскільки такий є рівноцінним, враховує майнові права та інтереси обох сторін та сприяє кожному з них у використанні приміщень за призначенням.

Проте погодитись із висновком апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач (ст. ст. 11, 27, 31 ЦПК України).

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказана стаття ЦПК України надає апеляційному суду можливість вийти за межі доводів апеляційної скарги, але за межі позовних вимог апеляційний суд вийти не може.

Ухвалюючи рішення в частині виділу нежитлових приміщень, апеляційний суд поклав на сторони обов'язок з проведення робіт по влаштуванню у виділених їм приміщеннях окремих систем опалення, водопостачання, електропостачання та інших інженерних систем.

Проте при цьому апеляційний суд не врахував, що відповідно до змісту роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини приміщення із самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання приміщень в ізольовані.

Матеріали справи не містять висновків органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо про допустимість пов'язаних із цим виділом переобладнань і перепланувань; дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки приміщень, визначеної судом, відсутні, натомість у висновку додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 7 грудня 2015 року № 1061/1062, яку взяв до уваги апеляційний суд при ухваленні рішення, вказано, що для застосування третього варіанту виділу нежитлових приміщень необхідно розробити проектну документацію у повному обсязі та в установленому порядку з урахування нормативних вимог, які пред'являються щодо приміщень певного функціонального призначення.

Не можна погодитись із висновком, викладеним у рішенні апеляційного суду щодо встановлення земельного сервітуту, оскільки сторони питання встановлення земельного сервітуту не порушували.

Крім того, судове рішення як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч. 1 ст. 213 ЦПК України).

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом (ч. 2 ст. 213 ЦПК України).

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Звертаючись до суду, як ОСОБА_3, так і ОСОБА_4 просили провести виділ частки із майна, яке перебуває в їхній спільній частковій власності, припинити право спільної часткової власності та встановити порядок користування земельними ділянками, також звернулись з відповідними клопотаннями про призначення судової будівельної-технічної експертизи і висновки проведеної за їх клопотаннями експертизи були покладені в основу рішення суду першої інстанції.

Апеляційним судом за клопотанням ОСОБА_3 призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, висновки якої від 7 грудня 2015 року покладені в основу рішення апеляційного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Призначаючи судову будівельно-технічну експертизу, апеляційний суд не встановив, чи заявляв ОСОБА_3 таке клопотання у суді першої інстанції і як воно було вирішено судом, що є порушенням норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, апеляційним судом не враховано, що за змістом ст. 150 ЦПК України додаткова експертиза призначається, коли з'ясується, що попередній висновок є неповним або неясним та що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. При цьому висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об'єкти й не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер.

У випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об'єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок. Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо (п.п.10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 97 року N 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»).

Проте суд апеляційної інстанції при ухваленні рішення наведені роз'яснення не врахував та, взявши до уваги лише висновки додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 7 грудня 2015 року, не навів мотивів в обґрунтування того, що саме ці висновки враховують майнові права та інтереси обох сторін, припустивши таким чином, що саме такий поділ є рівноцінним. Поза увагою апеляційного суду залишено порядок користування спільним майном, який склався між сторонами, витрати кожного із співвласників на його утримання, реконструкцію та ремонт.

Отже, висновки апеляційного суду щодо порядку виділу частки зроблено з порушенням норм ст. 60 ЦПК України і фактично є припущеннями.

Оскільки апеляційним судом рішення суду першої інстанції скасовано з підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України, але і в суді апеляційної інстанції допущені порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, ухвалені у справі судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 3 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: О.І.Євтушенко О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова