Єдиний унікальний номер 741/1457/16
Провадження № 4-с/741/4/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 21 грудня 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

заявника та його представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Подільського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3,

встановив:

11 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною скаргою, мотивуючи її тим, що 12 липня 2010 року постановою головного державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-18, виданим 1 червня 2010 року Носівським районним судом Чернігівської області, про стягнення солідарно з ФГ ОСОБА_2 та ОСОБА_2 коштів у сумі 1 831 976,76 грн. 15 червня 2010 року юридичну особу ФГ ОСОБА_2, яка відповідала за кредитним договором, було визнано банкрутом. Оголошення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури опубліковано в газеті «Голос України» за № 118 від 30 червня 2010 року, запропоновано у визначений законом термін подати заяву про визнання грошових вимог до боржника. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25 квітня 2013 року вимоги кредитора ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та інших кредиторів були задоволені повністю, було ліквідовано ФГ ОСОБА_2, як юридичну особу, та припинено провадження по даній справі. ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві жодних вимог до ФГ ОСОБА_2 не предявляло за виконавчим листом № 2-18, а тільки 2 березня 2016 року головним державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 183 197,67 грн. (далі Постанова), яка надійшла до заявника 7 жовтня 2016 року. 17 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Подільського районного суду у м. Києві зі скаргою на дії головного державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, мотаючи її тим, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена незаконно. 25 жовтня 2016 року скарга ОСОБА_2 була повернута для подання до належного суду. ОСОБА_2 вважає, що Постанова винесена з порушенням строків, які передбачені ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-18 датована 12 липня 2010 року, а Постанова тим же районним відділом ДВС датована 2 березня 2016 року. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 12 липня 2010 року та Постанова від 2 березня 2016 року повинні виконуватися за виконавчим документом виконавчим листом № 2-18 від 1 червня 2010 року. У звязку з тим, що юридична особа ФГ ОСОБА_2 виконала зобовязання перед кредитором ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та була ліквідована, поручитель фізична особа припинив будь-яку відповідальність по зобовязаннях боржника юридичної особи.

ОСОБА_2 просив визнати незаконними дії державного виконавця відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3; скасувати постанову від 2 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник скаргу підтримали з мотивів, які у ній зазначені, просили задовольнити, стверджували, що у 2013 році борг був повністю погашений юридичною особою ФГ ОСОБА_2 у порядку процедури ліквідації боржника. У 2015 році у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору із поручителя фізичної особи ОСОБА_2

Головний державний виконавець Подільського районного відділу ДВС м. Києва ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, 20 грудня 2016 року від неї надійшли письмові заперечення, суть яких зводиться до того, що на виконанні у відділі знаходилося виконавче провадження ВП № 20215598 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-18 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 боргу на користь ЧОД ПАТ «ОСОБА_4 Аваль». У постанові про відкриття виконавчого провадження було вказано боржнику про необхідність самостійно виконати рішення у строк до семи днів, зазначено, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат. Боржник у встановлений державним виконавцем строк рішення суду не виконав. У ході примусового виконання рішення державним виконавцем проводилися виконавчі дії. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, який встановлений для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмір 10% від суми, що підлягає стягненню. Тому державним виконавцем Ясінською К.М. 20 серпня 2015 року було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. До відділу надійшла довідка стягувача ЧОД ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» від 25 лютого 2015 року про повне виконання рішення суду. 3 грудня 2015 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, а постанову про стягнення виконавчого збору виведено в окреме провадження. 2 березня 2016 року державний виконавець правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Державний виконавець просив провести розгляд справи без його участі.

Представник ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.

Суд розглядає справу у відсутності державного виконавця та представника ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», оскільки в силу ч. 2 ст. 386 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення заявника, його представника, вивчивши та дослідивши матеріали цієї справи, матеріали цивільної справи № 2-18/10, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 2 березня 2010 року Носівський районний суд Чернігівської області ухвалив рішення у справі № 2-18/10, яким стягнув солідарно з Фермерського господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 231 487,58 доларів США, що становило 1 831976,76 грн.

Рішення суду набрало законної сили, 1 червня 2010 року було видано виконавчий лист, який був предявлений до виконання.

12 липня 2010 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного виконавчого листа, вказано боржнику на необхідність добровільно виконати рішення суду до 19 липня 2010 року, наголошено, що у разі невиконання рішення добровільно, воно буде виконане у примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору в сумі 183 197,68 грн.

Згідно довідки ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» від 25 лютого 2015 року, яка 4 березня 2015 року надійшла до суду по справі № 741/128/15-ц, вбачається, що станом на лютий-березень 2015 року рішення по справі № 2-18/2010, на підставі якого 1 червня 2010 року було видано виконавчий лист, фактично повністю виконане, стягнуто 231 487,58 доларів США кредитної заборгованості та 910 грн. судових витрат.

У судовому засіданні встановлено, що погашення боргу перед ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» відбулося в ході ліквідації банкрута - юридичної особи ФГ ОСОБА_2 у 2013 році, а тому суд вважає, що відсутні підстави для проведення виконавчих дій щодо солідарного боржника фізичної особи ОСОБА_2 та винесення постанови про стягнення з нього виконавчого збору.

20 серпня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 183 197,67 грн.

Суд вважає, що у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

3 грудня 2015 року державний виконавець керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-18 від 1 червня 2010 року, постанову про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору від 20 серпня 2015 року та постанову про стягнення витрат за проведення виконавчих дій від 3 грудня 2015 року виведено в окремі виконавчі провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

У судовому засіданні встановлено, що лише 2 березня 2016 року, а не 4 грудня 2015 року, державний виконавець відкрив виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору від 20 серпня 2015 року.

У судовому засіданні встановлено, що довідка ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» від 25 лютого 2015 року, яка була витребувана судом, знаходиться в матеріалах виконавчого провадження, однак відсутні відмітки про час її надходження до відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві.

Дана обставина дає підстави вважати, що станом на 20 серпня 2015 року державному виконавцю було відомо про наявність підстав для завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25 квітня 2013 року було затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Фермерського господарства ОСОБА_2, ліквідовано ФГ ОСОБА_2, вимоги кредиторів не задоволені за недостатністю майна банкрута, визнано погашеними.

Зі змісту ухвали вбачається, що постановою від 15 червня 2010 року ФГ ОСОБА_2 було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру про що було опубліковано оголошення в газеті «Голос України» № 118 від 30 червня 2010 року.

Державний виконавець станом на 12 липня 2010 року повинен був знати про процедуру банкрутства та ліквідації ФГ ОСОБА_2, але постанову про стягнення виконавчого збору виніс у серпні 2015 року, майже через 2 роки та 4 місяці після закінчення ліквідаційної процедури.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена у десятиденний строк у порядку, який встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 2 березня 2016 року була отримана особисто ОСОБА_2 7 жовтня 2016 року, що підтверджується його власноручним записом на постанові.

ОСОБА_2 звертався до Подільського районного суду м. Києва із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, скарга була повернута йому для подання до належного суду, а тому заявник не пропустив строк оскарження постанови, своєчасно звернувся до належного суду для захисту свої прав.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що є підстави для визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 2 березня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 209-210, 383-388 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Подільського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 50381178 від 2 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 183 197,67 грн.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня отримання її копії, складеної у повному обсязі.

Суддя О.В. Киреєв