Справа № 467/1230/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2016 року Арбузинський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючої судді Кірімової О.М.

за участю секретаря - Сіваченко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

Третя особа без самостійних вимог: відділ Держгеокадастру в Арбузинському районі

про

встановлення факту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: відділ Держгеокадастру в Арбузинському районів якому просить встановити факт, що ОСОБА_5, який помер 19.05.2009 року, та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою, а також визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частину земельної ділянки загальною площею 6,48 га, з яких 6,37 га рілля, 0,11 га багаторічні насадження, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Воєводської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-МК № 034116, виданого Арбузинською райдержадміністрацією 11.08.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 333.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що 19 травня 2009 року помер батько позивача ОСОБА_5.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась з ? земельної ділянки загальною площею 6,48 га, з яких 6,37 га рілля, 0,11 га багаторічні насадження, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Воєводської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-МК № 034116, виданого Арбузинською райдержадміністрацією 11.08.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 333.

За життя спадкодавцем заповіт не складався.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Спадкоємцями першої черги за законом також є відповідачі ОСОБА_2 дружина спадкодавця та ОСОБА_3 син спадкодавця.

Після смерті батька, позивач у встановлений законом строк звернулась до Арбузинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В звязку з цим державним нотаріусом заведено спадкову справу після смерті померлого 19.05.2009 року ОСОБА_5.

Однак, державним нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав на зазначену земельну ділянку, в звязку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру, який отримати неможливо в звязку з тим, що 1/6 частка зазначеної земельної ділянки була виділена в натурі.

Про неможливість вчинення нотаріальних дій, державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори позивачу було надано відповідне розяснення.

Крім того, в різних документах, імя спадкодавця відображено по різному, «Мойсей» та «Мусій», в звязку з різним перекладом його імені.

Таким чином, позивачем вичерпано всі правові можливості, однак вона позбавлена можливості нотаріально оформити спадщину, тому звернулись до суду з даним позовом.

До початку судового засідання представником позивача надано суду заяву про розгляд справи в його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримано у повному обсязі.

Від відповідача ОСОБА_3 до судового засідання надійшла заява, згідно якої він не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд слухання у справі провести за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання не зявилась, причини своєї неявки суду не повідомила.

Від представника відділу Держгеокадастру в Арбузинському районі до судового засідання надійшла заява, згідно якої він просить суд слухання у справі провести за його відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог про встановлення факту , що ОСОБА_5, який помер 15.05.2009 року, та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою встановив наступне.

У відповідності до копії свідоцтва про народження серії IV-УР № 1789102 ОСОБА_7 (російською мовою) народилась 21 вересня 1962 року. Батьком ОСОБА_7 є ОСОБА_8 (російською мовою) (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФП № 365130 (оформленого російською мовою) ОСОБА_7 внаслідок укладення шлюбу отримала прізвище ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до копії паспорта громадянина України ЕО 917840 по батькові позивача зазначається як «Мусіївна» (а.с. 6).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ФП № 098521 ОСОБА_5 помер 19.05.2009 року (а.с. 10).

У відповідності до копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК № 034116 ОСОБА_6 належала земельна ділянка площею 6,48 га, розташована на території Воєводської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11).

Статтею 256 ЦПК України передбачений перелік фактів, що мають юридичне значення, і справи про встановлення яких розглядаються в порядку окремого провадження судом.

При цьому факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Як роз'яснив Верховний Суд України у своїй постанові «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 - підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Тобто відповідно до вищезазначеної Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

З огляду на досліджені документи, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою, а розбіжність у написанні його імені повязана з різним перекладом імені з російської мови на українську. Від встановлення даного факту залежить виникнення майнових прав позивача, а законом не визначено іншого порядку його встановлення. За такого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

У відповідності до копії спадкової справи після смерті ОСОБА_6 (а.с. 34-49) встановлено, що позивач, ОСОБА_3, ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулись до Арбузинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Згідно свідоцтва про право власності ОСОБА_2 отримала 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, набуте подружжям за час шлюбу, а саме земельної ділянки площею 6,37 га та 0,11 га, що належали померлому ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-МК № 034116

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 отримала 1/6 частку спадкового майна, а саме земельної ділянки площею 6,37 га та 0,11 га, що належали померлому ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-МК № 034116

Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 04.08.2011 року на імя ОСОБА_3 (а.с. 48) зазначається, що дане свідоцтво видане ОСОБА_9 на 1/6 частку земельних ділянок, як спадкодавцю після смерті ОСОБА_6, який помер 09.05.2009 року. В цьому ж свідоцтві зазначено про те, що свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку ОСОБА_1 земельних ділянок ще не видано.

Відповідно до листа Арбузинської державної нотаріальної контори від 09.02.2016 року позивачу розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру на належну їй частку земельної ділянки, що належала спадкодавцю. Неможливість видачі такого витягу зазначена у довідці відділу Держземагенства в Арбузинському районі № 82 від 23.12.2015 року. В звязку з цим позивачу рекомендовано за захистом своїх прав звернутись до судових органів України (а.с. 12).

Відповідно до довідки відділу Держземагенства у Миколаївській області № 82 від 23.12.2015 року, розяснено, що ОСОБА_1 надати витяг з Державного земельного кадастру неможливо в звязку з тим, що 1/6 частка зазначеної в державному акті на право приватної власності на землю І-МК № 034116 від 11.08.2003 року земельної ділянки виділена в натурі та видано державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3 (а.с. 13).

Отже, судом встановлено, що отримання ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину, виділення належної йому частки зі складу спадкового майна та отримання ним державних актів на право власності на земельну ділянку, унеможливлює позивачу отримання витягу з Державного земельного кадастру та оформлення спадкових прав.

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Відповідно до розяснень, викладених у п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи вищевказане, не виходячи за межі заявлених позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в повному обсязі, оскільки у неї відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів щодо спадкового майна.

Тому, на підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 60, 209,213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Третя особа без самостійних вимог: відділ Держгеокадастру в Арбузинському районі про встановлення факту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_5, який помер 19 травня 2009 року, та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою.

Визнати заОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частину земельної ділянки загальною площею 6,48 га, з яких 6,37 га рілля, 0,11 га багаторічні насадження, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Воєводської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-МК № 034116, виданого Арбузинською райдержадміністрацією 11.08.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 333.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_10