Провадження №2-2691/16
у справі №760/2660/16-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Кучерини Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_3 про стягнення витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -
11.02.2016 позивач ПрАТ «СК «УНІКА» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_5, який обґрунтовує тим, що 30.09.2013 між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_6 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №030117/4002/0000346, за яким ПрАТ «СК «УНІКА» взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Hyundai» , д/н НОМЕР_2, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 14.10.2013 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Hyundai», д/н НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6, та «Volkswagen», д/н НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_3 Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 31.10.2013 ДТП сталася через порушенням відповідачем правил дорожнього руху. У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «СК «УНІКА» транспортний засіб «Hyundai», д/н НОМЕР_2, який належить ОСОБА_6 На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №030117/4002/0000346, ПрАТ «СК «УНІКА» здіснило виплату страхового відшкодування у розмірі 10 281,20 грн.
З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу фактичні втрати страхової компанії в розмірі 10 281,20 грн.
В судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Позивачем подано до суду заяву, в якій він просить розглядати справу за відсутності свого, представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив.
З урахуванням обставин справи, положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних доказів, проти чого не заперечував представник позивача згідно поданої заяви.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 30.09.2013 між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_6 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №030117/4002/0000346, за яким ПрАТ «СК «УНІКА» взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Hyundai» , д/н НОМЕР_2, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
Відповідно до матеріалів справи слідує, що 14.10.2013 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Hyundai», д/н НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6, та «Volkswagen», д/н НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_3
За результатами розгляду заяви ОСОБА_6, позивачем було визнано ДТП страховим випадком, та згідно страхового акту прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 10 281,20 грн.
Зокрема, ПрАТ «СК «УНІКА» відшкодувало ОСОБА_6 витрати на ремонт автомобіля в сумі 7187,90 грн., що були перераховані позивачем на рахунок станції технічного обслуговування ТОВ «Автоком кузовний ремонт» згідно платіжного доручення № 038338 від 31.10.2013, а частину страхового відшкодування в розмірі 3 093,30 грн., яка була зарахована ПрАТ «СК «УНІКА» в якості погашення несплаченої суми страхового платежу згідно договору КАСКО № 030117/4002/0000346 від 30.09.2013 р., що підтверджується страховим актом, а також наказом про виплату страхового відшкодування.
За загальним правилом визначеним ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно положень ст.ст. 1187, 1188 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Як видно з матеріалів справи дорожньо-транспортна пригода від 14.10.2013, у результаті якої було пошкоджено автомобіль «Hyundai», д/н НОМЕР_2, сталася з вини відповідача ОСОБА_3
Так, постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 31.10.2013 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, виходячи з обставин наведених вище, суд приходить до висновку про те, що саме відповідач ОСОБА_3 є особою відповідальною за збитки, завдані власнику пошкодженого автомобіля «Hyundai», д/н НОМЕР_2.
Як слідує з матеріалів справи позивачем направлялись на адресу відповідача листи з вимогою про компенсацію понесених витрат в досудовому порядку, проте з боку відповідача зазначені вимоги не задоволені.
Отже, враховуючи, що позивачем понесені витрати у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, а відповідач є особою відповідальною за завдані збитки, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги належить задовольнити, стягнувши з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ПрАТ «СК «УНІКА» 10 281,20 грн.
З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378,00 гривень.
За наведеним, керуючись Законом України «Про страхування», ст.ст. 22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 10,11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання відповідачем копії рішення.

Суддя: