Справа № 444/726/16 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/3948/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Бермеса І.В., ,

при секретарі:Фейір К.О.,

за участю: позивача ОСОБА_3 та його представників - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 05 квітня 2016 року про забезпечення позову,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 05 квітня 2016 року заяву представника позивача про забезпечення позову - задоволено.

З метою забезпечення позову позивача до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики накладено арешт на майно, що належить на праві власності відповідачу - ОСОБА_6, паспорт громадянина України НОМЕР_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, яке еквівалентне сумі позову 9 769 934,59 грн. (дев'ять мільйонів сімсот шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять чотири) грн. 59 коп.

Ухвалу суду оскаржив відповідач - ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з порушенням норм процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції не пересвідчився, в наявності між сторонами спору, під ставності вимог та в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду. Зазначає, що позивач обгруновуючи позовні вимоги, вважав, що між ним та апелянтом 10.10.2012 року було укладено договір позики, оформлений розпискою, згідно якої він передав 140 000 дол.США на реалізацію проекту овочесховища. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Також зазначає, що із змісту розписки вбачається, що у ній вказані суб'єкти правовідносин, сума коштів та дата отримання коштів, однак, зазначена розписка не містить зобов'язання про повернення коштів. Вважає, що суд першої інстанції не встановив правової природи укладеного між сторонами договору та дійшов помилкового висновку про укладення договору позики, оскільки наявна в матеріалах справи розписка не є доказом в розумінні ст.1047 ЦК України, факту передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми, а тому, вважає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, оскільки між сторонами відсутній спір. Просить ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 05 квітня 2016 року - скасувати та відмовити ОСОБА_3 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 та його представників - ОСОБА_4, ОСОБА_5 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вказана Правова позиція наведена і в Постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Крім того, в п. 4 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, в квітні 2016р. представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики. 05 квітня 2016 року відкрито провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 жовтня 2012 року ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_6 договір позики згідно з яким передав останньому грошові кошти в сумі 140 000,00 (сто сорок тисяч) доларів США для ведення бізнесу (будівництва овочесховища в м. Жовква по вул. Воїнів УПА, 8-а). На підтвердження укладення між сторонами договору позики Відповідач надав Позивачу письмову розписку від 10.10.2012 року про отримання вищевказаної суми.

7 січня 2014 року Позивачу стало відомо, що Відповідач насправді не розпочав будівництва овочесховища, у зв'язку з цим Позивач висловив Відповідачу вимогу про повернення усієї суми позичених коштів. Зазначає, що ОСОБА_6 почав уникати зустрічей, не відповідає на телефонні дзвінки та всіляко ухиляється від виконання взятого на себе за Договором позики зобов'язання. А тому вважає, що існує велика ймовірність вчинення в подальшому Відповідачем як юридичних так і фактичних дій, спрямованих на відчуження належного йому на праві власності майна третім особам, що призведе до неможливості повернення Позивачу боргу.

Враховуючи суть спору, зміст позовних вимог, підстави позову та обставини справи, беручи до уваги обґрунтування та аргументованість позивачем заяви про забезпечення позову, вид забезпечення позову, зазначені у заяві причини необхідності забезпечення позову, суд прийшов до вірного висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На думку колегії суддів у разі невжиття заходів виконання можливого рішення суду про задоволення позову буде суттєво утруднене чи неможливе.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність оскаржуваної ухвали нормам ЦПК України спростовуються письмовим клопотанням позивача про забезпечення позову, у якому останній зазначає причини, у зв'язку з якими, на його думку, потрібно забезпечити позов, а також міститься обґрунтування необхідності застосування зазначеного у клопотанні виду забезпечення позову.

На думку колегії суддів зазначені в оскаржуваній ухвалі суду заходи забезпечення позову виходять саме із суті позовних вимог і не виходять за межі останніх.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 05 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

І.В. Бермес