Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/232/16-ц

Провадження № 2/126/188/2016

"22" червня 2016 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Притуляк І.І.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Держгеокадастру України у Вінницькій області, ОСОБА_5 про переведення прав в договорі оренди земельної ділянки, визнання права користування земельною ділянкою та визнання права права власності на проектну документацію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з тих підстав, що як стверджує, на протязі тривалого часу земельна ділянка в урочищі «Дереньківець» с. Яланець була у власності колективного господарства с.Яланець, а після перетворення КСП в товариство використовувалась в якості господарського двору під пасіку, що підтверджується актом про передачу пасіки під відповідальне зберігання. З грудня 2014 року на праві приватної власності йому належить нежитлова будівля зимівника для бджіл, загальною площею 45,4 кв.м., що розташована на території цього господарського двору за межами населеного пункту с. Яланець Бершадського району в урочищі «Дереньківець» на земельній ділянці площею 0,32га кадастровий номер :01:002:0376, що підтверджується свідоцтвом про право власності та витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2014 року. В березні 2015 року він звернувся до Яланецької сільської ради із заявою про надання дозволу для підготовки технічної документації про надання в оренду цієї земельної ділянки під господарськими будівлями та дворами (пасіка), розташованої за межами с. Яланець, що підтверджується викопіюванням з чергового кадастрового плану за підписами начальника відділу Держгеокадастру у Бершадському районі та сільського голови с.Яланець. На початку березня 2015 року відповідні документи: викопіювання земельної ділянки, погодження сільської ради та районного Держземагенства і заяву про надання земельної ділянки в оренду він подав у «прозорий офіс» головного управління Держземагенства у Вінницкій області (тепер головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області), в справі - відповідача-1. На його неодноразові звернення про результати розгляду його заяви про укладення договору оренди вищевказаної земельної ділянки ніякої позитивної (та взагалі ніякої) відповіді він не отримав. У листопаді 2015 року із відповіді першого заступника начальника головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та відділу Держгеокадастру у Бершадському районі на запит його адвоката стало відомо, що спірну земельну ділянку, яка завжди була господарським двором, була у власності колективного господарства та постійно використовувалась під пасіку та нежитлову будівлю раптом стала пасовищем і ОСОБА_7 (далі відповідач-2) отримав її в оренду, уклавши 27 серпня 2015 року договір оренди. Цей договір оренди земельної ділянки вважає незаконним, таким, що порушує його права з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Земельного кодексу України при ліквідації сільськогосподарських підприємств не сільськогосподарські угіддя, що перебували у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв). У разі недосягнення згоди це питання вирішується в судовому порядку. Спірна земельна ділянка ні у комунальну, ні у державну власність власниками земельних часток (паїв) ніколи не передавалась. Таким чином управління Держгеокадастру у Вінницькій області при розпорядженні вказаними землями мало керуватись в першу чергу положеннями установчими документами ліквідованого господарства щодо долі цих земель, а за відсутності таких положень - відповідно до згоди власників земельних паїв, а за відсутності такої згоди - за рішенням суду. Натомість відповідач-1, в порушення закону та інтересів пайовиків, мешканців с. Яланець, в тому числі і його, самоуправно розпорядився державними землями. Відповідно до ч.2 ст. 19 ЗК України у запасі можуть перебувати земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам. Натомість, всі земельні ділянки, зайняті під господарськими будівлями і дворами юридично перебувають у користуванні співвласників земельних паїв с. Яланець. Таким чином, перебування цих ділянок у користуванні цих співвласників виключає, згідно ч. 2 ст. 19 ЗК України, перебування їх у складі земель запасу. Згідно ч.5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Будь-які підстави для припинення права власності співвласників цієї земельної ділянки, передбачені ст. 140 ЗК України, відсутні. Крім того, перед укладенням спірного договору оренди був порушений порядок переведення земельної ділянки для сільськогосподарського виробництва в категорію пасовища. Порушене його право, як власника нежитлової будівлі, розташованої на території цієї земельної ділянки. Порушене його право на укладення договору оренди цієї земельної ділянки виходячи з того, що він має право на отримання у власність чи користування на умовах оренди вказаної земельної ділянки, на якій розташовано його нерухоме майно. За вимогами ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлі і споруди може переходити право власності на земельну ділянку або її частину. Просить визнати незаконним укладений між відповідачами договір оренди земельної ділянки від 27 серпня 2015 року, площею 0,3200 га з цільовим використанням пасовище, розташованої на території Яланецької сільської ради Бершадського району за межами населеного пункту, кадастровий номер 520488600:01:002:0376.

В подальшому позивач змінив свої позовні вимоги з тих підстав, що згідно зі ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України у разі набуття права власності на будівлю, споруду, що знаходиться на земельній ділянці, наданій у користування, до набувача переходить право користування відповідною земельною ділянкою в тому ж обсязі, що був у попереднього землекористувача. Отже, якщо попередній землекористувач земельною ділянкою, на якій розміщено відповідне нерухоме, нежитлове майно на підставі договору оренди землі користувався земельною ділянкою, то новий власник нежитлової будівлі може вимагати переоформлення права користування земельною ділянкою на своє ім'я та звернутись до суду з позовом про визнання за ним права користування вказаною земельною ділянкою за п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, що передбачено п. 2.12. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України за №6 від 17.05.2011 року. Тому вважає, що має право на переоформлення права користування земельною ділянкою на своє ім'я. Просить змінити сторону в договорі оренди землі від 27.08.2015 року за №1-172 замість ОСОБА_5 на ОСОБА_1 та визнати за ним право користування земельною ділянкою за договором оренди землі від 27.08.2015 року за №1-172, а також визнати за ним право приватної власності на проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки №3 із земель резервного фонду, що виданий відповідачу-2.

Представник відповідача-1 головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_3 надала суду письмові заперечення проти позову, згідно з якими згідно розпорядження Бершадської районної державної адміністрації від 31.10.2012 року №593 ОСОБА_5 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду на території Яланецької сільської ради. На підставі вказаного розпорядження за замовленням ОСОБА_5 суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_8 був розроблений проект землеустрою, в тому числі на земельну ділянку площею 0,32 га, кадастровий номер :01:002:0376. Розроблений проект землеустрою був поданий ОСОБА_5 на затвердження до ОСОБА_6 управління Держземагентства у Вінницькій області 26.08.2014 року. Згідно ч. 6 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Зважаючи, що підстав для відмови у задоволенні клопотання про затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки в оренду не було та враховуючи той факт, що вказаний проект землеустрою отримав позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації, ними було прийнято наказ від 20.10.2014 року № 2-3327/15-14-СГ, згідно якого було затверджено проект землеустрою та передано в оренду земельну ділянку ОСОБА_5 На підставі зазначеного наказу між ними та ОСОБА_5 27.08.2015 року було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,3200 га, кадастровий номер :01:002:0376 для ведення фермерського господарства на території Яланецької сільської ради Бершадського району. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та будь-яке підтвердження того, що нежитлова будівля позивача знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває в оренді ОСОБА_5, що наказ про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду ОСОБА_5 було прийнято 20.10.2014 року, а право приватної власності на нежитлову будівлю було зареєстровано за позивачем лише 24.12.2014 року. Спірна земельна ділянка належить до земель державної власності згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набув чинності 01.01.2013 року, тобто такий вид права на землю, як колективна власність взагалі не передбачений Законом. Тому просить в позові відмовити.

Представник відповідача-2 ОСОБА_4 надав суду письмові заперечення проти позову, згідно з якими 31 жовтня 2012 року на підставі ст.ст. 6,13,31 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та ст.ст. 17,31.184,185, п. 12 розділу 10 Перехідних положень Земельного кодексу України (у редакції станом на 31.12.2012) розпорядженням голови Бершадської райдержадміністрації № 593 ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення трьох земельних ділянок загальною площею 65,0 га для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду на території Яланецької сільської ради, у тому числі, щодо земельної ділянки, яка є предметом цього позову. Відповідно до вказаного розпорядження ОСОБА_5 було замовлено в СПД ОСОБА_8 (організації, що має ліцензію на виконання землевпорядних робіт) відповідний проект землеустрою, який було виготовлено в установленому порядку. 20 жовтня 2014 року вказаний проект землеустрою було затверджено наказом ОСОБА_6 управління Держземагенства у Вінницькій області № 2-3327/15-14-СГ. Цим же наказом ОСОБА_5 надано спірну земельну ділянку в оренду строком на 7 років, тобто 20.10.2014 року Головне управління Держземагенства у області відповідно до Закону фактично розпорядилося спірною земельною ділянкою. Позивач же набув право власності на будівлю лише 23.12.2014 року та звернувся із заявою про надання в оренду цієї земельної ділянки у березні 2015 року. Тобто на момент звернення позивача земельна ділянка вже була розподілена в установленому Законом порядку. Вважає, що ніякі права позивача не порушені, оскільки він звернувся із заявою про надання земельної ділянки в оренду вже після її розподілу. Крім того, вважаючи цей договір незаконним, він сам просить укласти з ним договір оренди цієї ж земельної ділянки. Вважає, що ця відмова позивачу в укладенні договору оренди земельної ділянки підсудна адміністративному суду. Жодного доказу протиправності переведення спірної земельної ділянки в землі пасовища позивач суду не надав. Тому просить в позові відмовити повністю.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 24.12.2014 року позивач набув право приватної власності на нежитлову будівлю зимівника для бджіл, пасіка №2 загальною площею 45.4 кв.м, що складається із тамбура 1 та темника 2, розташованого в урочищі Деренківець, Яланецька сільська рада Бершадського району, Вінницької області, будинок без номера, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 31594520 від 24.12.2014 року.

Судом встановлено, що 27.08.2015 року ОСОБА_6 управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_5 було підписано договір оренди землі № 1-172, згідно з яким в оренду передається земельна ділянка площею 0.3200 га пасовища без будівель, споруд та інших об'єктів вартістю 206.09 грн. строком на сім років зі сплатою орендної плати в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди, що підтверджується як самим договором оренди, та і цього факту не заперечує ніхто зі сторін.

Як видно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, цей договір був зареєстрований у встановленому законом порядку 24.11.2015 року, чого ніхто зі сторін не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та не сільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель сільськогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації, тощо).

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка відноситься до не сільськогосподарських угідь, оскільки знаходиться під пасікою та господарською будівлею - зимівником для бджіл, що підтверджується викопіюванням з чергового кадастрового плану Яланецької сільської ради Бершадського району земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення під господарськими будівлями та дворами (пасіка) площею 0.32 га (за межами населеного пункту с.Яланець, яку можливо надати в користування на умовах оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1, погоджене начальником відділу Держземагенства у Бершадському районі та сільським головою с.Яланець Бершадського району 03.03.2015 року.

Як видно з додаткової угоди № 280 до договору оренди землі від 27.08.2015 року від 27.05.2016 року, відповідачі дійшли згоди про припинення договору оренди землі № 1-171, припинення цього права зареєстровано 08.06.2016 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, номер запису 12273074.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що перевести права орендаря в договорі оренди земельної ділянки № 1-171 від 27.08.2015 з відповідача на позивача та визнати право користування за цим договором за позивачем неможливо, оскільки цей договір припинено.

Стосовно позовних вимог про визнання права власності за позивачем на проектну документацію землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок земель резервного фонду відповідачу -2, то суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються особами, котрі беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оскільки позивачем не доведено, що належністю проектної документації відповідачу-2 порушуються його права чи законні інтереси, то і в цій частині позовних вимог слід відмовити за їх недоведеності та необгрунтованості.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає позов незаконним, необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню в повному обємі.

На підставі ст. 22 ч.2 ЗК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 Феодосійовчиа до головного управління Держземгеокадастру України у Вінницькій області, ОСОБА_5 про переведення прав в договорі оренди земельної ділянки, визнання права користування земельною ділянкою та визнання права власності на проектну документацію відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. І. Гуцол