Провадження № 22-ц/779/1677/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: апелянта - ОСОБА_2 та її представника

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, визнання майна спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які проживають однією сім'єю, визнання права власності на 1/2 частину садового будинку та земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_5 з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з серпня 2007 року по 01.12.2014 року вона проживала разом із відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне домашнє господарство і під час спільного проживання ними було придбано садовий будиночок та дві земельні ділянки в садівничому товаристві «Машинобудівник» в с. Павлівка Тисменицького району. Однак, право власності на вищевказане майно було оформлено на ОСОБА_5 Посилаючись на те, що відповідач не визнає її право власності на 1/2 частину спільного придбаного майна, просила позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Постановлено встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період з 10.08.2007 року по 01.12.2014 року, визнати садовий будиночок АДРЕСА_1 площею 0,0608 га та земельну ділянку площею 0,0762 для садового використання у вищезазначеному садівничому товаристві спільною сумісною власністю сторін. Також постановлено визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину садового будиночку, 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0608 га та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0762 га, які розташовані в садівничому товаристві «Машинобудівник» в с. Павлівка Тисменицького району.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи. Судом не було враховано того, що на садовий будиночок, право власності на 1/2 частину якого даним рішенням було визнано за ОСОБА_4, знаходився під арештом, який був накладений під час розгляду справи за її позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики. ОСОБА_2 вказує на те, що ОСОБА_5 придбав у неї садовий будиночок, однак не в повній мірі розрахувався за нього, внаслідок чого написав боргову розписку на 9000 доларів США, які зобов'язувався їй повернути. Однак, у встановлений договором термін кошти не повернув, у зв'язку з чим вона звернулась до нього з позовом про стягнення боргу за договором позики, за результатами якого рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.04.2014 року її позов було задоволено. При цьому, зазначає апелянт, в забезпечення даного позову було накладено арешт на все майно ОСОБА_5, в тому числі і на садовий будиночок. Апелянт вважає, що даний позов ОСОБА_4 є фіктивним, оскільки був поданий з метою ухилення від сплати боргу у розмірі 9000 доларів США та для недопущення виконання вищезазначеного рішення суду. Також ОСОБА_6 звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про статус спірного майна, не перевірив обставин його набуття та наявних обтяжень. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в засідання апеляційного суду не з'явились повторно з невідомих причин, хоча судові повідомлення їм надсилались у встановленому законом порядку завчасно. Про зміну місця свого проживання або перебування вони суд не повідомили, тому згідно ч.1 ст.77 ЦПК України вважається, що повідомлення їм доставлені. Отже, є правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.

ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу з наведених підстав підтримали. ОСОБА_2 крім того пояснила, що коли у вересні 2011 року між нею і ОСОБА_5 укладались договори купівлі-продажу садового будинку і земельних ділянок у покупця не вистачало для повного розрахунку з нею дев'ять тисяч доларів США. Однак, тоді він написав на цю суму боргову розписку, і всі три угоди були укладені та посвідчені у нотаріальному порядку. Однак, з того часу покупець ухиляється від обов'язку щодо повного розрахунку за придбані об'єкти нерухомості. Тому вона змушена була звернутись за судовим захистом своїх прав. Вважає, що рішення суду першої інстанції в даній справі ухвалено з порушенням закону, оскільки не було враховано наявність боргу ОСОБА_5 перед нею за названі об'єкти нерухомості.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6 та її представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що вона з серпня 2007 року по грудень 2014 року проживала однією сім'єю як чоловік і дружина з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу. На підставі пояснень свідків та письмових доказів, які містяться в справі, було встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 працювали і вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет. Під час спільного проживання вони 14.09.2011 року за спільні кошти придбали садовий будинок у садівничому товаристві "Машинобудівник" в с. Павлівка Тисменицького району та дві земельні ділянки (копії угод - а.с.8-14).

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають дослідженим доказам, які є належними і допустимими, та ґрунтуються на законі. Адже законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі. Обов'язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладений на останнього.

Матеріали справи не містять доказів придбання спірної квартири за особисті кошти відповідача, а тому відповідно до ст.74 СК України майно, набуте ними за час спільного проживання, належить чоловіку та жінці на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 СК України.

Встановивши, що набуте під час проживання сторін однією сім'єю майно є спільною сумісною власністю, яке підлягає поділу, суд першої інстанції згідно ст.ст.60, 70 СК України дійшов до обґрунтованого висновку про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірних садового будинку та земельних ділянок.

Посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_4 не приймала ніякої участі у придбанні названих вище об'єктів нерухомості, є голослівними і безпідставними. Твердження про те, що будинок і земельні ділянки ОСОБА_5 придбав за позичені у неї кошти, не відповідають дійсності. Адже, навіть з її пояснень слідує, що кошти в борг вона ОСОБА_5 не передавала, а боргову розписку останній видав їй, оскільки не мав на той час всіх коштів, необхідних для повного розрахунку з нею за будинок і земельні ділянки.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції рішення про задоволення позову ОСОБА_4 ухвалив з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218; 303; 307; 309; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський