АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (надалі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 серпня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 415-005/07Ф, з доповненнями до нього, у відповідності до якого відповідачка отримала від АКБ «Правекс-Банк» кредит в іноземній валюті в сумі 107000 дол. США, для споживчих цілей на строк з 13 серпня 2007 року до 13 серпня 2014 року зі сплатою 13,99%, а з 20 червня 2008 року - 16 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед іпотекодержателем за кредитним договором № 415-005/07Ф від 13 серпня 2007 року та можливих змін і доповнень до нього 15 серпня 2007 року щодо сплати відсотків, неустойки (штрафу, пені), основної суми боргу за кредитом, будь-якого збільшення цієї суми, ОСОБА_2 передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 (а.с.15-18 т.1).

Крім того, 15 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та АКБ «Правекс-Банк» укладено договір поруки № 415-005/07Ф, з урахуванням доповнень до якого від 07 серпня 2008 року, поручитель в порядку та на умовах, передбачених даним договором зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань позичальника за кредитним договором ОСОБА_1 (а.с.19-21т.1).

Позивач умови договору виконав. Проте відповідачі зобов'язання порушили.

01 березня 2011 року, банк звертався до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із вимогами в повному обсязі погасити заборгованість за кредитним договором, однак ними зазначені вимоги виконані не були (а.с.29,30 т.1), які залишено без виконання.

З урахуванням уточнень (а.с.84-85 т.2), позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 415-005/07Ф, що станом на 09 червня 2015 року становить 372020,97 дол. США, з яких: непогашений кредит - 107 000 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 1 16 851, 76 дол. США; несплачені відсотки - 75851, 26 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 72 317,95 дол. США та судові витрати, в сумі 3654 грн.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року позов ПАТ «Правекс-Банк» задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання відповідачі не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлялися у відповідності до вимог процесуального права.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'являлася. Повторно подала заяву про відкладення справи розглядом у зв'язку з хворобою її представників, проте докази поважності причин їх неявки, не надала (а.с.191, 192, 199, 200 т.3) ОСОБА_2 в судове засідання не з'являвся, згідно поданої в суд заяви, просив задовольнити апеляційну скаргу, справу розглядати у його відсутність (а.с.175,176 т.3).

Враховуючи тривалість провадження справи в суді апеляційної інстанції - з квітня 2016 року, а також обов'язок учасників судового розгляду справи добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, вислухавши представника позивача, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 13 серпня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Правекс-Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 415-005/07Ф, у відповідності до якого остання отримала кредит в іноземній валюті, в сумі 91 000 дол. США, для споживчих цілей на строк з 13 серпня 2007 року до 13 серпня 2014 року, із сплатою 13,99 % річних (а.с. 6-14 т.1).

За умовами п. 4.1 кредитного договору № 415-005/07Ф від 13 серпня 2007 року, кредит підлягає поверненню в строк до 13 серпня 2014 року у відповідності до графіку погашення заборгованості за кредитом.

Пунктом 4.2 вказаного договору встановлено, що відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2 договору.

Крім того, у відповідності до умов п. 4.3 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та /або строків сплати відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом, вказаний в п. 1.2. договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, в якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника.

Згідно з п.1.3 кредитного договору, у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань за договором, розмір процентної ставки збільшується на 1% річних, починаючи з розміру, встановленого в п. 1.2 кредитного договору.

Відповідно до п. 9.1 договору, за порушення строків повернення кредиту, або погашення чергової частини кредиту, та/або строків сплати відсотків за користування кредитом, відповідач сплачує пеню за кожен день прострочки, в розмірі подвійної відсоткової ставки, вказаної в п. 1.2 договору, що діяла а період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Встановлено, що з урахуванням внесених до кредитного договору змін, з 20 червня 2008 року діяла відсоткова ставка за користування кредитом, у розмірі 16 % річних (а.с.10 т.1).

На підставі заяви ОСОБА_1 від 14 липня 2008 року, 05 серпня 2008 року у п. 1 кредитного договору було внесено зміни та збільшено суму кредитних коштів до 107 000 дол. США (а.с.11 т.1).

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед іпотекодержателем за кредитним договором № 415-005/07Ф від 13 серпня 2007 року та можливих змін і доповнень до нього 15 серпня 2007 року щодо сплати відсотків, неустойки (штрафу, пені), основної суми боргу за кредитом, будь-якого збільшення цієї суми, іпотекодавець ОСОБА_2 передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 (а.с.15-18 т.1).

Крім того, 15 серпня 2007 року ОСОБА_2, як поручитель, та АКБ «Правекс-Банк» уклали договір поруки № 415-005/07Ф, у відповідності до якого поручитель в порядку та на умовах, передбачених даним договором зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань ОСОБА_1, як позичальника за кредитним договором № 415-005/07Ф (а.с.19-21 т.1).

Встановлено, що 07 серпня 2011 року, з урахувань внесених змін до кредитного договору за наведених підстав було змінено й п.1.1 договору поруки (а.с.21 т.1).

Матеріали справи свідчать, що банк умови кредитного договору виконав в повному обсязі, кредитні кошти, в сумі 107 000 дол. США ОСОБА_1 надав, між тим в порушення умов договору, остання свої зобов'язання не виконала, що призвело до виникнення заборгованості.

Відповідно долученого до справи розрахунку, відображені дані у якому відповідають обставинам справи, станом на 09 червня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 415-005/07Ф становить 372 020, 97 дол. США, з яких: непогашений кредит - 107 000 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 116 851, 76 дол. США; несплачені відсотки - 75851, 26 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 72 317,95 дол. США. Загальна сума заборгованості становить (а.с.87-88 т.2, 94, 95 т.3).

Встановлено, що вимогами від 01 березня 2011 pоку, банком запропоновано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погасити заборгованість за кредитним договором (а.с.29,30 т. 1). Проте, як свідчать матеріали справи, вимоги банку залишилися без виконання.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідачі не належно виконують взяті на себе зобов'язання перед позивачем за кредитним договором № 415-005/07Ф, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню у солідарному порядку.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції й вважає їх законними та обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні висновків.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачкою було сплачено заборгованість, в підтвердження чого долучено незасвідчену фотокопію довідки, видану головним спеціалістом відділення 1106 ПАТ «Банк Форум» про перерахування коштів 24 грудня 2008 року та 20 січня 2009 року на загальну суму 850200 грн. з поточного рахунку НОМЕР_1 в гривнях, відкритого на ім'я ОСОБА_1 у банку на адресу позивача, що є доказом виконання зобов'язання, колегія суддів визнає безпідставними, необґрунтованими.

Так, дійсність долученої до справи довідки ніким не засвідчено. Посилаючись на те, що оригінал довідки втрачено, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником відповідачки було заявлено клопотання про витребування у ПАТ «Банк Форум» та позивача відповідних доказів.

З метою повного з'ясування обставин справи та перевірки зазначених доводів, ухвалою колегії суддів від 20 вересня 2016 року клопотання задоволено.

Між тим, згідно відповіді від 28 жовтня 2016 року за № 98-51/1.6 уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» на виконання ухвали суду, рахунок НОМЕР_1 в гривнях на ім'я відповідачки був відкритий лише 03 липня 2009 року й у період з дати його відкриття до дати закриття - 12 березня 2013 року, руху коштів не відбувалося (а.с.202 т.3).

На підтвердження доказів сплати заборгованості, представником відповідачки долучено квитанції про внесення платежів (а.с.42-60).

Проте зі змісту долученого до справи розрахунку, а також виписки банку з особового рахунку убачається, що внесені відповідачкою грошові кошти, згідно долучених квитанцій, були враховані позивачем у розрахунку заборгованості (а.с.94-171 т.3).

Колегія суддів не може визнати належним доказом й долучену до справи фотокопію довідки, яка містить інформацію про її видачу 18.10.07р. директором Святошинського відділення ПАТ КБ «Правекс Банк» (а.с.92 т.3), остільки дійсність довідки ніким не засвідчено, до того ж, її зміст спростовано в судовому засіданні представником позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає недоведеними твердження апеляційної скарги про повне погашення заборгованості.

Посилання апеляційної скарги на те, що районним судом не було перевірено наявність ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, наявність у позивача оригіналу договору, що призвело до стягнення суми заборгованості більшої, аніж було взято за кредитним договором, а також неналежне повідомлення позивачки про день, місце і час розгляду справи, не зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовими рішеннями, - колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу та не спростовують законність висновків районного суду про наявність правових підстав до задоволення позову.

В матеріалах справи міститься банківська ліцензія № 7, видана АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», згідно якої банк має право на здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» із додатком до дозволу № 7-1 від 03 грудня 2001 року (а.с.31-33 т. 1).

Під час розгляду справи судом першої інстанції в період з січня 2012 року по 19 січня 2016 року відповідачкою не спростовувалася дійсність укладеного між сторонами кредитного договору, не заперечувався факт його підписання, а тому не дослідження районним судом оригіналу договору, не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення існуючої заборгованості.

Не заслуговують на увагу й посилання апеляційної скарги про необґрунтоване відхилення районним судом клопотань про зупинення провадження у справі, остільки ці доводи спростовуються змістом наявних у справі ухвал, відповідно до яких провадження у справі неодноразово зупинялося до вирішення інших спорів (про визнання кредитного договору недійсним, визнання припиненим правовідношення, визнання дій банку при укладенні кредитного договору такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів»), які перебували на вирішенні інших судів, зокрема, в період з 30 серпня 2012 року по 17 грудня 2012 року, з 11 лютого 2013 року по 25 грудня 2013 року, з 27 січня 2014 року по 19 травня 2015 року (а.с.118,119,151 т.1, а.с.4,19,46 т.2).

Тобто, майже 2,5 роки провадження у справі було зупинено на підставі заявлених відповідачами клопотань.

Правові підстави до зупинення провадження у справі в подальшому були відсутні, тому районний суд обґрунтовано відхилив інші клопотання, в яких відповідачі просили не розглядати заявлений по справі спір.

Та обставина, що в мотивувальній частині рішення судом зазначено про надання позивачем кредиту, в сумі 91000 дол. США., в той час як насправді ОСОБА_1 отримала кредит з урахуванням доповнень до договору, в сумі 107 000 дол. США., на суть прийнятого по справі рішення не впливає, а виявлена описка може бути усунута судом в установленому законом порядку.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 отримала від банку кредит, у сумі 107000 дол. США., відповідно до поданої 14 липня 2008 року заяви про збільшення кредитування, з урахуванням чого сторонами 05 серпня 2008 року було внесено зміни у п. 1 кредитного договору (а.с.11, 22 т.1), проте умови договору не виконала, гроші не повернула.

Згідно даних розрахунку заборгованості та виписки банку, ОСОБА_1 частково вносилися платежі на погашення відсотків та пені, проте жодного платежу на сплату тіла кредиту згідно графіку, який міститься в договорі про внесення змін та доповнено до кредитного договору від 05 серпня 2008 року, відповідачкою не здійснено (а.с.11,12 т.1, 94, 95, 96-171 т.3).

Не оспорювала суму кредитних коштів, в розмірі 107 000 дол. США. і сама боржниця як у даному судовому засіданні, так і під час звернення в суд з позовами до банку по інших справах. Зокрема, вказані обставини підтверджуються долученою до справи копією позовної заяви в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Правекс Банк» про зміну правовідношення, а також змістом прийнятого за результатами розгляду даної справи Печерським районним судом м.Києва рішення (а.с.88,89,133,134 т.1).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п. 1,3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI. 1950), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи, поведінка заявника, а також інших осіб, що беруть участь у справі, інших учасників процесу, поведінка органів державної влади, насамперед суду, характер процесу та його значення для заявника (справа «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Сиірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004р. та інші).

Оцінюючи поведінку заявника, а також інших осіб, що беруть участь у розгляді справи… слід взяти до уваги факти невиконання ними процесуальних обов'язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку.

Пункт 7 цієї постанови вказує, що судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.

Враховуючи обставини справи, керівні роз'яснення, які містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», а також тривалість перебування справи в провадженні суду першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про істотне порушення судом процесуальних прав відповідачки.

З огляду на викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про наявність правових підстав до задоволення поданого по справі позову.

Рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Правових підстав до скасування постановленого по справі рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2-1567/12

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7358/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Римар Є.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.