У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Демяносова М.В., Маляренка А.В., Парінової І.К., Леванчука А.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Новоандріївської сільської ради про визнання договору недійсним та визнання права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою заступника прокурора Донецької області на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 12 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 7 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Новоандріївської сільської ради про визнання договору недійсним та визнання права власності на земельну ділянку.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 12 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 7 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір про передачу права власності на земельну ділянку у зв'язку з добровільною відмовою від 14 січня 2008 року, укладений між ОСОБА_6 та Новоандріївською сільською радою Волноваського району Донецької області.

У касаційній скарзі заступник прокурора Донецької областіпросить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга заступника прокурора Донецької області підлягає задоволенню частково.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив того, що спірний договір укладений внаслідок помилки, оскільки позивач вважав його тимчасовим та таким, що не призведе до припинення його права власності на земельну ділянку.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки розміром 5,7029 га на території Новоандріївської сільської ради, що надана йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

14 січня 2008 року між ОСОБА_6, в особі представника ОСОБА_7 та Новоандріївською сільською радою Волноваського району укладено договір про передачу права власності на земельну ділянку у зв'язку з добровільною відмовою, на підставі якого Новоандріївська сільська рада отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

Згідно із положеннями частин 1, 2 статті 142 Земельного кодексу України припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

Вищезазначені положення норм матеріального закону судом першої інстанції враховано не було, на порушення ст. ст. 212 - 214 ЦПК України не встановлено, з яких обставин виходили сторони оспорюваного правочину, укладаючи його, та щодо яких саме умов правочину помилявся ОСОБА_6, чи є ці умови істотними та якими доказами підтверджені позовні вимоги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України доводів апеляційної скарги прокурора Волноваського району Донецької області та докази, надані на її обґрунтування, належним чином не перевірив та не звернув уваги на те, що заявою від 1 листопада 2007 року ОСОБА_6 добровільно відмовився від права власності на земельну ділянку, вказавши, що така відмова відповідає його інтересам, не є фіктивною та є дійсним наміром створити для себе правові наслідки, передбачені цією відмовою, і така відмова відповідає його волевиявленню, а тому застосування судом норм статті 229 ЦК України є передчасним.

Крім того, апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_6 довіреністю від 1 листопада 2007 року особисто уповноважив ОСОБА_7 бути його представником щодо вирішення питання добровільної відмови від права власності на спірну земельну ділянку. На час підписання договору вказана довіреність позивачем не відкликана та не скасована.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору і ці порушення допущені судом апеляційної інстанції при розгляді справи, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Донецької області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 7 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

А.О. Леванчук