АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5078/16 Головуючий 1 інстанції - Іващенко С.О.
Справа № 645/2891/16-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня2016 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кружиліної О.А.,

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 червня 2016 року

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, -

в с т а н о в и л а :

09 червня 2016 року ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звернулася з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та просила суд визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №0 від 27 лютого 2008 року укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 червня 2016 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху у зв'язку з несплатою позивачем судового збору за подання позову. Суддею надано позивачу строк 5 днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу до Фрунзенського районного суду м. Харкова для вирішення питання про відкриття провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» і вважає, що згідно з частиною 3 статті 22 зазначеного Закону вона звільняється від сплати судового збору. Крім того, вважає, що Закон України «Про судовий збір» не містить посилань на те, що з його прийняттям втрачає чинність Закон України «Про захист прав споживачів», або скасовується дія окремих його статей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, особу, яка приймає участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено захист прав споживачів в разі придбання ними продукції в кредит. Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно з копією кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» зазначений кредит є споживчим (а.с.10-15). Таким чином, на нього розповсюджуються пільги по сплаті судового збору передбачені зазначеним Законом.

Дійсно, у відповідності до вимог частини 1 статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Постановляючи зазначену ухвалу суддя першої інстанції не врахував роз'яснень викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року де зазначено, що оскільки стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг судам слід керуватися іншим законодавством України, зокрема, Закони України «Про порядок відшкодування шкоди, завданою громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про захист прав споживачів».

Оскільки позивач у правовідносинах із відповідачем - Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» є споживачем, позивач вважає, що при укладенні кредитного договору з відповідачем, було порушено Закон України «Про захист прав споживачів», то від сплати судового збору за таким позовом він звільняється. Позовна заява відповідає вимогами статті 119 ЦПК України і за таких обставин підстав для залишення її без руху ухвалою судді від 10 червня 2016 року не було.

Апеляційний суд не може погодитися з посиланням судді першої інстанції на зміни до Закону України «По судовий збір» в редакції, що набула чинності з 01.09.2015 року як на підставу того, що позивач зобов'язаний сплатити судовий збір за подання позовної заяви на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» №484-VII від 22.05.2015 року відсутні посилання на те, що у зв'язку з його прийняттям втрачає силу Закон України «Про захист прав споживачів» або скасовується дія окремих його статей.

Закон України «Про захист прав споживачів» є спеціальним законом, який регулює порядок правовідносин між споживачами та надавачами послуг в Україні, а також містить норми щодо судового захисту від неправомірних дій надавачів послуг в Україні.

Оскільки стаття 22 Закону України «Про захист споживачів» на час звернення позивача до суду є чинною, то позивач звільняється від сплати судового збору за цим позовом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала місцевого суду про залишення позову ОСОБА_1 без руху постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням позовної заяви до суду першої інстанції для вирішення питань, пов'язаних з відкриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 293,303, 304, 307 ч.2 п.4, 313, 315,317,319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 червня 2016 року - скасувати, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський