Справа № 461/2643/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/4329/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и л а:

19 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що в період з 28 січня 1997 року по 26 лютого 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі виконавчого листа Галицького районного суду м. Львова від 16 жовтня 2013 року № 461/8221/13-ц з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі - по 500 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Внаслідок ухилення відповідача від сплати аліментів утворилася заборгованість, яка станом на 1 квітня 2016 року складає 17 064,54 грн. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості з аліментів у розмірі 17 064,54 грн. та неустойку в розмірі 5 035 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 травня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 Не погодившись з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що внаслідок ухилення ОСОБА_3 від сплати аліментів утворилася заборгованість, яка станом на 1 квітня 2016 року складає у загальній сумі 17064,54 грн. Добровільно відповідач свої зобовязання по утриманню дітей не виконує.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам в повній мірі не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.8-9). Діти перебувають на утриманні позивача, що підтверджено довідкою з місця проживання та встановлено рішенням Галицького районного суду м.Львова від 6 серпня 2013 року. Цим рішенням в користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти по 500 грн. на кожну дитину сторін до досягнення ними повноліття (а.с.10,61). Рішення набрало законної сили 19 серпня 2013 року. 16 жовтня 2013 року на виконання зазначеного рішення Галицьким районним судом м.Львова видано виконавчий лист (а.с.62), який звернуто до виконання 9 листопада 2015 року. У лютому 2016 року відповідач сплатив аліменти в сумі 11 500 грн.(а.с.12). До цього сплата по аліментах відсутня. 3 серпня 2015 року старшій дитині виповнилося 18 років. Відомості про те, що аліментні зобовязання батька щодо цієї дитини продовжено після досягненню нею повноліття відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по аліментах суд першої інстанції виходив з того, що аліменти з відповідача вже стягнуті судовим рішенням, що звернуто до виконання. За змістом 368 ЦПК України, рішення суду, яке набрало законної сили виконується на підставі виконавчого листа і є підставою для відкриття виконавчого провадження (ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»). Порядок звернення стягнення на грошові кошти в тому числі і боргу, здійснюється за правилами зазначеного Закону. Відповідно до вказаних положень Закону заборгованість по аліментах визначається державним виконавцем і стягується за виконавчим листом, виданим на підставі рішення про стягнення коштів на утримання дитини. Стаття 194 СК України має виключний перелік підстав для стягнення заборгованості. Правова підстава для повторного стягнення відсутня. З такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, належить погодитися. Рішення суду в цій частині слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно з постановою Пленуму № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Колегія суддів прийшла до висновку, що до звернення виконавчого листа до виконання вина відповідача у несплаті аліментів відсутня. Тому пеню належить стягнути за період з 9 листопада 2015 року (часу звернення рішення суду про стягнення аліментів до виконання) по 31 січня 2016 року. Сума пені за вказаний період становить 390,67 грн. (366,67х1%х22+500х1%х31+500х1%х31).

Відтак, в частині відмови у стягненні пені рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення зазначеної позовної вимоги.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 10,72 грн.

Керуючись ст. 303, п.1,п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 309, 313, ч.2 ст.314, ст.316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2016 року в частині відмови у стягненні неустойки за прострочення сплати аліментів, - скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1, м.Львів, вул. Підгірна,3/3) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2) неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 390,67 грн. (триста девяносто грн.67 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_4,НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 10,72 грн. (десять грн. 72 коп.).

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: