Справа №263/1904/2016-ц
Провадження №2о/263/158/2016
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.07.2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Ікорської Є.С., народних засідателів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , при секретарі Турчиній Н.К., розглянувши у судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про визнання особи безвісно відсутньою,
ВСТАНОВИВ:
Заявниця звернулася до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_4 , посилаючись на те, що вона з 2001 р. по 2004 р.перебувла у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народила від ОСОБА_4 сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 засуджено та спрямовано відбувати покарання у виправний заклад закритого типу. З того часу минуло тринадцять років. Де ОСОБА_4 на даний час знаходиться невідомо. 09.09.2014 р. заявниця звернулась до чергової частини Орджонікідзевського РО Маріупольського МУ ГУМВС України Донецької області з заявою про зникнення ОСОБА_4 . З метою оформлення соціальних виплат на дитину і вирішення усіх питань щодо дитини за відсутності батька просить суд визнати ОСОБА_4 безвісно відсутнім.
Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала та просила суд визнати безвісно відсутнім ОСОБА_4 .
Суд, вислухавши пояснення заявниці, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 серпня 2007р. батьками ОСОБА_5 зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Відповідно до довідки від 15.01.2016р. № , складеної УСЗН Жовтневого району, ОСОБА_3 є особою, яка переміщена з тимчасово окупованої території.
Згідно з довідкою від 09.09.2014 р. №4/15172, яка надана Орджонікідзевським районним відділом ММУ ГУ МВС України в Донецькій області, вбачається, що в провадженні СВ Орджонікідзевського РВ МУГУМВС України в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0002570 від 09.09.2014р. по факту зникнення ОСОБА_4 , за ознаками ст.115 ч.1 КК України.
З відповіді Машівської ВП УДПСУ в Полтавській області №9 вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 24.10.2003 р. за ч.2 ст.286 КК України до 7 років позбавлення волі, відбував покарання з 15.04.2004 р. по 28.12.2006 р. Звільнений за постановою Машівського районного суду Полтавської області від 21.12.2006 р. умовно-достроково на невідбутний строк 3р. 4 міс. 15 днів. Вибув за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з даними про судимість більше ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягався.
За витребуваними судом відомостями ОСОБА_4 на військовому обліку у військових комісаріатах Донецької області не перебуває, актових записів про зміну імені, смерть, розірвання шлюбу, встановлення батьківства у Державному реєстрі актів цивільного стану відносно ОСОБА_4 не виявлено, інформація на нього в інформаційній базі Державного реєстру фізичних осіб ОДПІ не виявлена.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів.

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зі змісту ч. 2 ст. 43 ЦК України вбачається, що у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а у разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.
З урахуванням викладених обставин та звернення ОСОБА_3 до органів внутрішніх справ, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім.
Сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що біля двох років відсутні відомості та дані про місце перебування ОСОБА_4 .
Згідно з ст. 250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність ОСОБА_4 більше року в місці його постійного проживання та відсутності відомостей про місце його перебування, отже наявні передбачені законом підстави для визнання вказаної особи безвісно відсутньою.
Оскільки останній день одержання відомостей про ОСОБА_4 встановити неможливо, а зі слів заявниці останні відомості про вказану особу надходили в кінці 2014 року, без зазначення конкретного місяця, суд на підставі ч.2 ст.43 ЦК України вважає днем початку безвісної відсутності цієї фізичної особи перше січня наступного року, тобто, 01 січня 2015 року.
На підставі викладеного та керуючись ст. 43 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-215, 234, 235, 246-250, 256-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_3 про визнання особи безвісно відсутньою задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , безвісно відсутнім.
Вважати початком безвісної відсутності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 01.01.2015 р.
У разі одержання заяви особи, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою, про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області Є.С. Ікорська
Народні засідателі С.В. Чубарова
Т.М. Богінська