Справа № 573/1753/16-ц
Номер провадження 2/573/680/16
РІШЕННЯ

іменем України

26 вересня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Свердличенко А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 сільської ради Білопільського району, треті особи: Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області, відділ Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

07 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивував тим, що 01 червня 1997 року померла його баба ОСОБА_2 Олімпіада Тимофіївна. За життя остання склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, розміром 4,64 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території ОСОБА_1 сільської ради, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Вир». Право на земельну частку (пай) належало померлій на підставі сертифікату серії СМ № 003650, виданого на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації 28 березня 1996 року за реєстраційним номером 455. Являючись спадкоємцем, позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном шляхом розпорядження речами померлої. Однак, він не може реалізувати своє право на спадщину у звязку з тим, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) втрачений. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_1 сільської ради Білопільського району Сумської області, розміром 4,64 умовно кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 Олімпіади Тимофіївни, яка померла 01 червня 1997 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надавши до суду письмову заяву про те, що підтримує заявлений позов, просить розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_1 сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, повідомивши, що з позовом згодні, просили розглянути справу без участі представника сільської ради.

Представники третіх осіб Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області та відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області у судове засідання також не зявились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Зокрема, суд вважає, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, який діяв на час смерті спадкодавця ОСОБА_2, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст. 527 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Зі змісту ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Зокрема п. 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року зазначено, що цивільні правовідносини, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 5 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року передбачено, що правила книги 6 Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Зі змісту ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, який посвідчує право на земельну частку (пай) також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-БП № 185737, виданого повторно (а. с. 11).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Білопільського району Сумської області 22 травня 1997 року, зареєстрованого в книзі вчинення нотаріальних дій за № 28, ОСОБА_2 Олімпіада Тимофіївна все своє майно заповіла ОСОБА_1 позивачу по справі (а. с. 13).

В Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською РДА членам АПТЗТ «Вир» в с. Горобівка 28 березня 1996 року за № 455 зареєстрована ОСОБА_2 Олімпіада Тимофіївна (а. с. 7-9).

З копії розпорядження голови РДА від 26 квітня 1999 року за № 124 вбачається, що надано дозвіл на проведення робіт по заміні сертифікатів на земельну частку (пай) на державні акти на право приватної власності на землю в КСП «Вир» (а. с. 10).

01 червня 1997 року померла ОСОБА_2 Олімпіада Тимофіївна, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 000850 (а. с. 12).

З листа відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області № 31-28-99.1-3516/215 від 11 грудня 2015 року вбачається, що згідно розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 27 березня 1996 року № 97 та відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видається Білопільською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Вир» на території ОСОБА_1 сільської ради громадянці ОСОБА_2 Олімпіаді Тимофіївні виписаний сертифікат серії СМ № 003650 від 28 березня 1996 року за реєстраційним номером 455, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 4,64 та був виданий на руки (а. с. 6).

У відповідності до довідки, виданої Держгеокадастром у Білопільському районі Сумської області № 99-28-99.2-3907/2-16 від 11 серпня 2016 року грошова оцінка земельних паїв на території ОСОБА_1 сільської ради станом на 2016 року (з урахуванням Кі-4,796) становить 82 060 грн. (а. с. 15).

З довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_1 сільської ради Білопільського району від 10 серпня 2016 року за № 14 вбачається, що у відповідності із записом у по господарській книзі виконкому ОСОБА_1 сільської ради Білопільського району Сумської області за № 334 ОСОБА_2, яка померла 01 червня 1997 року, постійно та на день смерті проживала одиноко та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1, який фактично прийняв спадщину шляхом розпорядження майном померлої та зберіганням документів. Заповіт від імені померлої ОСОБА_2 від 22 травня 1997 року за № 28 (реєстраційний номер у спадковому реєстрі 43994640) виконкомом ОСОБА_1 сільської ради не відмінявся та не змінювався (а. с. 16).

З оголошення в районній газеті «Варіант» від 11 січня 2008 року вбачається, що загублений сертифікат на землю серії СМ № 00365, виданий ОСОБА_1 сільською радою 28.03.1996 року на імя ОСОБА_2 Олімпіади Тимофіївни, вважати недійсним (а. с. 14).

У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області спадкова справа після ОСОБА_2 Олімпіади Тимофіївни, яка померла 01 червня 1997 року, держнотконторою не заводилась (а. с. 22).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 має право на земельну частку (пай), що видавався на імя ОСОБА_2 Олімпіади Тимофіївни, як члену САПТЗТ «Вир» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,64 умовно кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, розташованої на території ОСОБА_1 сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом.

Однак, позивач позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачений.

На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 525, 527, 534 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), ст. ст. 316, 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1233, 1235 ЦК України, «Прикінцевими та перехідними положеннями» Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, ст. 81 Земельного Кодексу, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 сільської ради Білопільського району, треті особи: Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області, відділ Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 Олімпіади Тимофіївни, яка померла 01 червня 1997 року, право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Вир», розміром 4,64 умовно кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, розташованої на території ОСОБА_1 сільської ради Білопільського району Сумської області, що належала померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 003650, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 455.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: