Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.

з участю секретаря судового засідання Клімашевич В.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представник третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить суд в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмір 271 811,02 грн. за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки №1701/1107/88-074-Z-1 від 02.11.2007 року з ОСОБА_4, однокімнатну квартиру №3, що знаходиться за адресою місто Рівне, вул.. Чехова, буд.9а, загальною площею 38,4 кв. м. шляхом визнання за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () право власності на вище вказану квартиру.

Вимоги позову обґрунтовує тим, що 02.11.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та гр.. ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №1701/1107/88-074 (далі Договір), згідно з умов якого Банк надав позичальникові кредитні кошти у розмірі 33000,00 дол. США з розрахунку 11,90% річних за користування кредитом на строк з 02.11.2007 року по 01.11.2017 рік.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладеного Договір купівлі-продаж прав вимоги, відповідно до якого порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ « Сведбанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а в наслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_4 за договором іпотеки №1701/1107/88-074-Z-1 від 02.11.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконані, у звязку з чим , станом на 28.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 271 811,02 грн, з яких тіло кредиту 247 571,85 грн; відсотки 24 239,16 грн.

Представник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, підтримав подані до суду заперечення, та просив в позові відмовити.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала подані стороною відповідача заперечення та просила в позові відмовити.

Дослідивши пояснення сторін, письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Судом встановлено, що 02.11.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та гр.. ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №1701/1107/88-074, згідно з умов якого Банк надав позичальникові кредитні кошти у розмірі 33000,00 дол. США з розрахунку 11,90% річних за користування кредитом на строк з 02.11.2007 року по 01.112017 рік.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладеного Договір купівлі-продаж прав вимоги, відповідно до якого порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ « Сведбанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а в наслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_4 за договором іпотеки №1701/1107/88-074-Z-1 від 02.11.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконані, у звязку з чим , станом на 28.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 271 811,02 грн, з яких тіло кредиту 247 571,85 грн; відсотки 24 239,16 грн.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способі захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтереси іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», п.11 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобовязання, а також в інших випадках, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За умовами п.12 Іпотечного договору, за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя:

-за рішенням суду;

-у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса;

-згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладених у п.п.12.3.1 та п. п. 12.3.2 договору іпотеки.

Відповідно до п.12.3.1 шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст..37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст..37 Закону України «Про іпотеку» в випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в підпункті п.12.3 договору, договір про задоволення вимог іпотеко держателя, шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Позивач наділений правом обирати лише один із погоджених сторонами іпотечного договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 28 вересня 2016 року у справі 6-1243цс16, аналізуючи положення статей 33,36,37,39 Закону України «Про іпотеку», вбачається що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способі захисту.

Враховуючи, що згідно умовами п.12 договору іпотеки, за вибором іпотекодержателя застосовується лише один із наведених нижче у ньому способів звернення стягнення на предмет іпотеки, серед яких сторона іпотечного договору визначили, що спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання здійснюється лише у позасудовому порядку на підставі договору (п.12.3), а відтак позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав.

У статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і у договорі іпотеки зазначено, що за рішенням суду предмет іпотеки підлягає реалізації шляхом проведення процедури прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 30 березня 2016 року № 6-1851цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просить в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмір 271 811,02 грн. за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором №1701/1107/88-074-Z-1 від 02.11.2007 року з ОСОБА_4, однокімнатну квартиру №3, що знаходиться за адресою місто Рівне, вул.. Чехова, буд.9а, загальною площею 38,4 кв. м. шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () право власності на вище вказану квартиру.

Таким чином,суд вважає, що в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 82, 88, 209, 212 -215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Харечко С.П.