Справа №472/101/15-ц 20.07.2016 20.07.2016 20.07.2016
Провадження №22-ц/784/1729/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання: Лівшенком О.С.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»

на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк зазначав, що 10 січня 2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надав відповідачці кредит у розмірі 2 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідачка зобов'язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач не виконувала свої зобов'язання за договором належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30 листопада 2014 року становила 13 877 грн. 72 коп. та складалася із заборгованості за кредитом -2 996 грн. 10 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 7 180 грн. 51 коп., заборгованості за комісією - 3 701 грн. 11 коп., а також штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 520 грн. 62 коп., позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором і судові витрати.

В подальшому позивач, посилаючись на винесений 13 листопада 2008 року Веселинівським районним судом Миколаївської області судовий наказ, зменшив розмір позовних вимог та остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 11 183 грн. 03 коп., з яких: 6 711 грн. 30 коп. - заборгованість за процентами, 3 701 грн. 11 коп. - заборгованість по комісії, 250 грн. - штраф (фіксована частина) і 520 грн. 62 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року позовні вимоги Банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 10 січня 2007 року в загальному розмірі 3 270 грн. 62 коп., з якої сума боргу за процентами - 1 500 грн. 00 коп.; сума боргу за комісією - 1 000 грн.; штраф (процентна складова) - 520 грн. 62 коп.; штраф (фіксована частина) - 250 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат шляхом стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 69 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі Банк просить рішення суду в частині зменшення розміру заборгованості за відсотками та комісією скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення вимог в повному обсязі. Банк посилається на те, що положення ст. 616 ЦК України, на підставі якої судом зменшено розмір заборгованості за відсотками та комісією, на спірні правовідносини не розповсюджується.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги Банку, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню із таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 січня 2007 року між закритим акціонерним товариством Комерційним банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Банк, та ОСОБА_1 шляхом підписання останньою заяви позичальника було укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надав відповідачці кредит у розмірі 2 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 22,8 % річних з розрахунку 360 календарних днів на рік за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 1 % від суми заборгованості. В договорі також зазначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної карти.

В заяві ОСОБА_1 як позичальника зазначено, що вона ознайомилась та згодна із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою і Тарифами Банку, які є складовими кредитного договору.

Згідно з пунктом 9.12 Умов і Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з дня підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк.

13 листопада 2008 року Веселинівський районний суд Миколаївської області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 3 465 грн. 31 коп. заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с.6).

Із матеріалів справи видно, що належним чином зобов'язання за кредитним договором відповідачка не виконувала. Із урахуванням вказаного судового наказу Банк уточнив розмір заборгованості і визначив її у 11 183 грн. 03 коп., з якої: 6 711 грн. 30 коп. - заборгованість за процентами, 3 701 грн. 11 коп. - заборгованість за комісією, 250 грн. - штраф (фіксована частина) і 520 грн. 62 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.39-41).

Доказів, які спростовували б наявність заборгованості або її розмір, відповідачка не надала. Із заявою про застосування позовної давності до суду не зверталась.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст.ст. 526, 611, ч.2 ст. 1050 ЦК України, для стягнення на користь Банку із відповідачки заборгованості за відсотками та комісією.

Разом з тим не можна погодитись із висновком суду стосовно наявності підстав, передбачених ч.2 ст. 616 ЦК України, для зменшення заборгованості за відсотками та комісією.

Частиною другою ст. 616 ЦК України визначено, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

З огляду на зміст уточнених позовних вимог, відповідно до яких Банк просив стягнути заборгованість за відсотки за користування кредитом та комісією, колегія суддів приходить до висновку, що положення ст. 616 ЦК України на спірні правовідносини не розповсюджується. А тому у суду першої інстанції не було підстав для зменшення заборгованості за відсотками та комісією.

Із заяви ОСОБА_1 як позичальника видно, що кредитні кошти зараховані на її картковий рахунок, а у відмітці Банку зазначено про видачу їй кредитної картки № 409619.

Судом встановлено, що заборгованість за вказаним кредитним договором відповідачка не сплатила.

Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року (справа № 6-157цс16) при перегляді в порядку ст. 360-4 ЦПК України даної цивільної справи, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, колегія приходить до висновку, що на користь Банку із відповідачки підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за відсотками та комісією, визначена станом на 30 листопада 2014 року.

Із заяви ОСОБА_1 як позичальника видно, що відсотки за користування кредитними коштами становлять 22,8 % річних. Проте в розрахунку Банку, наданому до суду першої інстанції, зазначено, що заборгованість за відсотками, починаючи з 01січня 2013 року і по 30 листопада 2014 року, тобто по день звернення з позовом до суду, нарахована із розрахунку 30% річних (а.с. 7-9).

Відповідно до розрахунку Банку, наданого до апеляційного суду, з урахуванням умов кредитного договору розмір заборгованості за відсотками із врахуванням 22,8 % річних, складає 4744 грн. 59 коп., а за комісією - 2217 грн. 04 коп. (а.с. 179 -182).

А тому, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід змінити, стягнувши на користь Банку із відповідачки заборгованість за відсотками в розмірі 4744 грн. 59 коп., а за комісією - 2217 грн. 04 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України рішення в частині розподілу судових витрат теж слід змінити, стягнувши на користь Банку із відповідачки 243 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім цього, відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України на користь Банку із відповідачки підлягає стягненню 121 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись статтями 303, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року в частині стягнення заборгованості за відсотками, комісією та судового збору змінити.

Стягнути на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із ОСОБА_1 4744 (чотири тисячі сімсот сорок чотири) грн. 59 коп. - заборгованість за процентами, 2217 (дві тисячі двісті сімнадцять) грн. 04 коп. - заборгованість по комісії та 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із ОСОБА_1 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий К.О. Буренкова

Судді Т.В. Крамаренко

О.О Ямкова