Справа № 456/5849/13 Головуючий у 1 інстанції: Янко Б.Я.
Провадження № 22-ц/783/5095/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Бермеса І.В.,

при секретарі: Цап П.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2016 року про забезпечення позову,-

в с т а н о в и л а:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В ході розгляду даної цивільної справи представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якому просив в порядку забезпечення позову:

- накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 234,6 кв.м., житловою площею 77,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, який на праві приватної власності належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

- накласти арешт на земельні ділянки: земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою с.Ярушичі, Стрийського району Львівської області та земельну ділянку, площею 0,12 га, кадастровий номер НОМЕР_3 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою с.Ярушичі, Стрийського району Львівської області, які на праві приватної власності належать ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2016 року заяву задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 234,6 кв.м., житловою площею 77,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, який на праві приватної власності належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Накладено арешт на земельні ділянки: земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою с.Ярушичі, Стрийського району Львівської області та земельну ділянку, площею 0,12 га, кадастровий номер НОМЕР_3 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою с.Ярушичі, Стрийського району Львівської області, які на праві приватної власності належать ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Не погоджуючись з даною ухвалою, відповідач ОСОБА_2 оскаржив таку в апеляційному порядку.

Вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено ні доказів, ні обставин з якими суд пов'язував необхідність вжиття заходів забезпечення позову

Просить ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2016 року про забезпечення позову скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені, тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності та без фіксації судового засідання технічними засобами згідно ч.2 ст.197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення такої, виходячи з наступних підстав.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

За приписами ст.151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Матеріалами справи та судом встановлено, що в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2016 року заяву задоволено.

Накладено арешт на майно, яке на праві приватної власності належать ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Задовольняючи заяву представника позивача, суддя виходив з того, що між сторонами виник спір з приводу стягнення заборгованості за договором позики на суму 201248грн. 12 коп., а тому, у відповідності до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, слід до вирішення судового спору по суті в порядку забезпечення позову накласти арешт на належне відповідачу майно.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками судді, оскільки з'ясовано лише обсяг позовних вимог і при цьому не з'ясовано, чи є співмірним застосований засіб забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Чинним цивільно - процесуальним законодавством передбачається, що питання про забезпечення позову вирішується суддею, у провадженні якого перебуває справа, одноособово без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зазначення в частині 1 статті 153 ЦПК України про розгляд заяви про забезпечення позову судом (а не суддею) не є свідченням того, що суддя одноособово без проведення судового засідання не має права на вжиття заходів забезпечення позову. Законодавець вживає термін "суд" як державна інституція і в різних нормах ЦПК використовує терміни і "суддя", і "суд".

Крім того, згідно зі статтею 18 ЦПК України суддя діє від імені суду.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" питання про забезпечення позову суддя вирішує одноособово, або суд у судовому засіданні (однак залежно від стадії розгляду справи) у день надходження.

Виходячи з системного аналізу норм цивільно - процесуального законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що якщо заяву про забезпечення позову подано після відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду, то відповідно, вона розглядається у судовому зсіданні, згідно з вимогами закону. В даній справі заява представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову надійшла до суду першої інстанції на стадії судового розгляду, а відтак, повинна була розглядатись судом в судовому засіданні, а не суддею одноособово.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції, якщо вона була вирішена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Вирішуючи питання про забезпечення позову по даній справі, суд першої інстанції порушив положення ст. ст.151-153 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307, п.3 ч.1 ст.312, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2016 року про забезпечення позову - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що в силу вимог ст. 324 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

І.В. Бермес