провадження № 2/200/3931/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 ДНІПРО" про стягнення заборгованості з виплати процентів за банківським договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26.11.2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ "ОСОБА_2 ДНІПРО" було укладено заяву про розміщення банківського вкладу/договір банківського вкладу від 26.11.2014 року № 7202 в сумі 100 000,00 грн. строком з 26.11.2014 року по 26.05.2015 рік із виплатою 22,25% річних. Відповідно до умов договору ОСОБА_3 було перераховано на вкладний рахунок вищезазначену суму, що підтверджується платіжним дорученням від 26.11.2014 року №141036. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.08.2015 року серії НАМ № 767077 права на вклад з відповідними відсотками, компенсаціями та індексаціями у ПАТ "ОСОБА_2 ДНІПРО" у сумі 101592,62 грн. на рахунку №7201 належать їй.

Позивачка зазначає, що 31.08.2015 року вона звернулась до відповідача у м. Києві та до центрального відділення банку у м. Дніпропетровську із заявами з проханням розяснити з яких підстав договір банківського вкладу від 26.11.2014 року № 7202 було розірвано після смерті ОСОБА_3 та причини не нарахування відповідних відсотків за договором банківського вкладу. Листами від 30.09.2015 року № 6/23-6513 та від 01.10.2015 року №6/23-6561 було розяснено, що відповідно до умов договору банківського строкового вкладу у разі смерті клієнта та отримання банком підтверджуючої інформації договір є розірваним в односторонньому порядку з 02.03.2015 року та вклад було перераховано на поточний рахунок вкладника. Вона з цим не погоджується та вважає такі дії відповідача протиправними та незаконними, оскільки заява про розміщення банківського вкладу/договору банківського вкладу № 7202 не має жодного посилання в тексті на те, що у разі смерті вкладника логовір є розірваним з моменту отримання банком інформації про це. Більш того, при укладенні такого виду договору та при перерахуванні сум за договором банківського вкладу вкладнику не роз»яснювалося це положення, на яке відповідач посилається в листах від 30.09.2015 №6/23-6513 та від 01.10.2015 року № 6/23-6561.

Також, позивач зазначає, що відповідачем було безпідставно, в односторонньому порядку припинено договір банківського вкладу та припинено нарахування відсотків відповідно до умов договору з 02.03.2015 року, проте кінцева дата договору спливала тільки 26.05.2015 року. Більш того, банк фактично використовував кошти з моменту припинення договору в односторонньому порядку до дати їх повернення, а саме до 01.09.2015 року, коли вона отримала суму готівкою, що підтверджується квитанцією № 76820 на суму 101 592,62 грн. Таким чином, тіло депозиту складає 100 000.00 грн., на який за період з 26.11.2014 року по 26.05.2015 року нараховується згідно договору 22,25% річних, що дорівнює 11 125,00 грн. Фактично з 26.11.2014 по 02.03.2015 року нараховано 5562,51 грн. З 02.03.2015 по 26.05.2015 року фактично недоотримано коштів в сумі 5562,51 грн., а саме 11 125,00/6*3 міс. Три відсотки річних від простроченої суми заборгованості за не нарахування відсотків 5562,51 грн. за період з моменту закінчення дії договору до дня подачі позову становить 251,00 грн., з урахуванням індексу інфляції інфляційне збільшення боргу за період з 02.03.2015 по 26.05.2015 року становить 2135,70 грн., загальна сума недоотриманих сум за договором банківського вкладу становить 7949,21 грн.

Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за строковим договором банківського вкладу № 7202 від 26.11.2014 року у загальному розмірі 7949,21 грн., з яких: сума заборгованості з виплат процентів з 02.03.2015 року по 26.05.2015 року у розмірі 5562,51 грн., 3% річних з 02.03.2015 року по 26.05.2015 року в розмірі 251,00 грн. та інфляційне збільшення боргу за період з 02.03.2015 року по 26.05.2015 року, що становить 2135,70 грн., а також просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у розмірі 551,21 грн.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на їх необґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з»явилися, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а у випадках, встановлених законом, до суду можуть звернутися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 26.11.2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ "ОСОБА_2 ДНІПРО" було укладено Заяву про розміщення банківського вкладу/договір банківського вкладу № 7202 на суму вкладу 100 000,00 грн. строком з 26.11.2014 року по 26.05.2015 рік із виплатою 22,25% річних.

Як зазначено в Заяві, підписанням цієї Заяви про розміщення банківського вкладу ОСОБА_3 надав Банку свою згоду на оформлення банківського вкладу на умовах, викладених у цій Заяві, а також повністю та безумовно прийняв пропозицію ОСОБА_2 укласти Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб в ПАТ "ОСОБА_2 ДНІПРО" (надалі - УДБО) на умовах, зазначених в УДБО, та підтвердив, що перед поданням цієї Заяви він ознайомився з Умовами залучення банківських вкладів та умовами УДБО, які знаходяться на Офіційному сайті Банку за електронною адресою www.creditdnepr.com.ua (приватні клієнти) та/або в установі Банку, з ними погодився та зобовязався їх виконувати. Підписанням цієї Заяви ОСОБА_3, зокрема, підтвердив, що ознайомлений та згодний з тим, що: в разі прийняття банком цієї Заяви він укладає в письмовій формі Договір банківського вкладі, який складається з УДБО та цієї Заяви; підтверджує досягнення згоди щодо всіх істотних умов Договору банківського вкладу, які передбачені законодавством України для такого роду договорів та достовірність усіх даних в т.ч. персональних, вказаних в цій Заяві. У Заяві зазначено, що під ознайомленням клієнта в письмовій формі розуміється одна з дій, вчинених клієнтом та/або банком згідно п.2.7.4. УДБО.

Відповідно до п.2.7.4. УДБО сторони домовились, що клієнт вважається належним чином, в тому числі письмово повідомленим/ознайомленим: «п. 2.7.4.1. Про зміни до УДБО, у тому чмислі до Тарифів банку, у разі розміщення банком відповідної інформації на Офіційному сайті Банку за електронною адресою (www.creditdnepr.com.ua) та/або на інформаційних стендах у відділеннях банку за 30 календарних днів до дати введення змін в дію, та відсутності від клієнта на дату введення відповідних змін в дію Заяви про розірвання Договору про надання банківського продукту/послуги та/або Заяви про розірвання УДБО, що вважається прийняттям клієнтом зазначених змін, відповідно до частини 3 статті 205 Цивільного Кодексу України».

Свою згоду з умовами Договору ОСОБА_3 також підтвердив перерахуванням на вкладний рахунок вищезазначеної суми 100 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.11.2014 року №141036.

06.02.2015 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ№619670, виданим відділом реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 09.02.2015 року, актовий запис №1211.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.08.2015 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1496, спадкоємцем майна ОСОБА_3, померлого 06.02.2015 року, а саме, зокрема, права на вклад з відповідними відсотками, компенсаціями та індексаціями у ПАТ "ОСОБА_2 ДНІПРО" у сумі 101592,62 грн. на рахунку №7201, є його дружина ОСОБА_1.

Позивачка 31.08.2015 року звернулась до ПАТ "ОСОБА_2 ДНІПРО" із заявами з проханням розяснити, з яких підстав договір банківського вкладу від 26.11.2014 року №7202 було розірвано після смерті ОСОБА_3 та причини не нарахування відповідних відсотків за договором банківського вкладу.

Листами від 30.09.2015 року №6/23-6513 та від 01.10.2015 року №6/23-6561 позивачці ПАТ "ОСОБА_2 ДНІПРО" було розяснено, що відповідно до умов договору банківського строкового вкладу у разі смерті клієнта та отримання банком підтверджуючої інформації, договір є розірваним в односторонньому порядку з 02.03.2015 року та вклад було перераховано на поточний рахунок Вкладника.

Не погодившись з зазначеним, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Разом з цим, суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.3.5.5. Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб УДБО, який є складовою до Договору банківського вкладу №7202 від 26.11.2014 року, з яким погодився ОСОБА_3 та зобов»язався його виконувати, сторони дійшли згоди про те, що у разі смерті ОСОБА_5 та отримання Банком підтверджуючої інформації на паперовому носії або в іншому вигляді, в т.ч. за допомогою електронної пошти від органів пенсійного фонду, судових органів, нотаріуса чи спадкоємців, Договір банківського вкладу є розірваним з наступного Операційного (робочого) дня після отримання такої інформації, у цьому випадку розмір процентної ставки на вклад не змінюється. Банк перераховує суму вкладу разом з нарахованими процентами на вклад на рахунок (поточний) клієнта.

Встановлено, що 27.02.2015 року ПАТ "ОСОБА_2 ДНІПРО" отримав запит приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за вих. № 26/02-14 від 19.02.2015 року з доданою копією свідоцтва про смерть клієнта ОСОБА_3, тому у відповідності до п. 3.5.5. УДБО Договір банківського вкладу №7202 від 26.11.2014 року є розірваним з наступного Операційного (робочого) дня після отримання Банком інформації про смерть ОСОБА_5 ОСОБА_3, а саме з 02.03.2015 року, а сума вкладу разом із нарахованими до цього часу відсотками була зарахована на поточний рахунок вкладника №7201. Загалом, в зв»язку з достроковим розірванням Договору банківського вкладу № 7202 через смерть ОСОБА_3 02.03.2015 року на поточний рахунок № 7201 була перерахована сума у розмірі 100 095,72 грн. (враховано суму вкладу та відсотки за два дні березня 2015 року), яка отримана позивачем.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України.зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Згідно ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Статтею 644 ЦК України передбачено, що якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Встановлено, що Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб в ПАТ "ОСОБА_2 ДНІПРО" (УДБО) є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України для фізичних осіб (резидентів та нерезидентів України) укласти з ПАТ "ОСОБА_2 ДНІПРО" УДБО на зазначених в ньому умовах. Невід»ємною частиною УДБО є Заява про надання банківських продуктів/послуг, Тарифи банку та Умови залучення банківських вкладів. Приєднання до УДБО, тобто прийняття клієнтом положень цього УДБО відбувається в цілому при оформленні банківського продукту/послуги, в рамках якого/якої здійснюється обслуговування клієнтів. УДБО є публічним договором та клієнт не може пропонувати банку будь-які індивідуальні зміни до нього. УДБО є обов»язковим для виконання як банком так і клієнтом, які є його сторонами. Таким чином, умови УДБО щодо розміщення банківських вкладів є однаковими для всіх клієнтів банку.

Як вбачається з Заяви про розміщення банківського вкладу/договір банківського вкладу № 7202 від 26.11.2014 року, вона була підписана його сторонами і на час її підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних умов заяви та договору, на час укладання договору сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що не було спростовано позивачем. Підписанням цієї Заяви про розміщення банківського вкладу ОСОБА_3 надав відповідачу свою згоду на оформлення банківського вкладу на умовах, викладених у цій Заяві, а також повністю та безумовно прийняв пропозицію ОСОБА_2 укласти Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб в ПАТ "ОСОБА_2 ДНІПРО", який як і Заява недійсними в установленому законом порядку не визнавалися та є чинними на час розгляду справи.

З огляду на вище встановлені обставини, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі як необґрунтовані.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України витрати по справі віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 ДНІПРО" про стягнення заборгованості з виплати процентів за банківським договором.

Витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева