Справа 206/5439/16-ц
Провадження 2/206/1343/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Портній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Самарський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, 01 вересня 2007 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2. 13 квітня 2012 року, на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська, шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони маємо доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі виконавчого листа, виданого 13.04.2012 року на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська за № 2-436/466/2012 р., відповідач, ОСОБА_2, зобовязаний виплачувати аліменти на її користь на утримання їх доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 лютого 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, ОСОБА_2 у 2012-2014 рр. аліменти платив частково, а у 2015-2016 році взагалі жодної виплати не здійснив. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, станом на 01.09.2016 рік, заборгованість ОСОБА_2 за несплату аліментів, складає 39 036 грн, 53 коп. А тому відповідно до Постанови ВСУ у справі № 6-1477цс15 від 03.02.2016 р. щодо обчислення пені за несплату аліментів: всього, станом на 01.09.2016 року, неустойка складає 10 670 грн. 89 коп. Відповідач знаходиться у працездатному віці, фізично здоровий. Нікому іншому аліментів не платить, на його утриманні інших дітей або непрацездатних батьків не перебуває. Сплачувати аліменти відповідач має можливість, але не бажає.

На підставі викладеного просить суд Стягнути з ОСОБА_2 на її користь, неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 10 670 грн. 89 коп. (десять тисяч шістсот сімдесят гривень вісімдесят девять копійок) (а.с.2-4).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позові та просили задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 пояснила, що відповідач дійсно іноді платив аліменти, але не в повному обсязі. За всі отримані суми вона писала розписки. З 2014 року нічого не платить.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позову. Пояснив, що в 2012 році були назначені аліменти. Він платив в 2013-2014рр. аліменти про що є розписки. Про зміну розміру аліментів його не повідомляли, в виконавчу службу не викликали. Він у кінці 2012 року працював офіційно пів року, але виконавчу службу не сповіщав. Наразі він офіційно не працює. Він також передавав кошти матір'ю. Є чеки, але більшість з них вже не можливо прочитати по строку давності вони вицвіли. В вересні він сплатив 800грн. але це ніде не засвідчено.

В судове засідання призначене на 08 грудня 2016 року відповідач ОСОБА_2 не з'явився, повідомлявся належним чином, особисто під розписку (а.с.48).

Представник третьої особи Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що вони при відкритті виконавчого провадження повідомляли сторін про їх права та обов'язки. Про зміну сум вони фізично не можуть всіх повідомляти. Також надав заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.50), виконавче провадження для огляду та уточнену довідку про заборгованість відповідача з урахуванням сплачених сум.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2007 року по 13 квітня 2012р.

Позивач та відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 лютого 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5).

13 квітня 2012 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів (а.с.6).

Постановою державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 07 травня 2012 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа 2-436/466/2012 про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до довідки квартального комітету № 16 дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 по вул. Профспілкова, 23 в м. Дніпро (а.с.10).

З довідки Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 не отримує аліменти з ОСОБА_2, а саме з лютого 2016р. по липень 2016р. (а.с.11).

З наданих відповідачем квитанцій та розписок вбачається, що відповідач частково, але не в повному обсязі сплачував аліменти за 2012р., 2013р., 2014р. (а.с.27-37).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам № 1054 від 01.12.2016року, складеного державним виконавцем Троценко А.В. станом на 1 вересня 2016 року сума заборгованості відповідача складає 36536,53 гривень (а.с.45).

З цього ж розрахунку вбачається, що відповідач з 2012 по 2014р. сплачував аліменти, але не в повному обсязі, з 2015р. по вересень 2016р. включно аліменти не сплачував.

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Вказані обставини дають суду підстави для застосування положень ст. 196 Сімейного кодексу України, оскільки відповідач не довів, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, з врахуванням того, що пріоритет захисту інтересів дітей у відповідності до Закону України «Про охорону дитинства» та Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року є першочерговим, а тому судам слід приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів, чого відповідачем не було доведено в судовому засіданні.

При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням норм ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, відповідно до ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою ст. 129, частиною третьою ст. 138 та частиною третьою ст. 139 цього кодексу.

Сімейний кодекс не передбачає поширення позовної давності на вимогу про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, у звязку з чим відповідна вимога може бути пред'явлена у будь-який час та строком давності не обмежується.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічна позицій викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-300цс16 від 16 березня 2016р, а також у постановах Верховного Суду України від 1 липня, 25 листопада та 16 грудня 2015 року.

Таким чином, виходячи з розрахунку позивача, який виконано вірно, проте не враховано сплачені відповідачем кошти у липні 2013р. - 500грн., у жовтні 2013р. - 500грн. у червні 2014р. - 200грн. сума пені за період з травня 2012 року по серпень 2016 року станом на 01.09.2016р. складає 10300,89 гривень, виходячи з наступного розрахунку:

травень 2012 р. - 577,06 грн. х 1% х 31 = 178,89 грн.

червень 2012 р. - 745,37 грн. х 1% х 30 = 223,61 грн.

вересень 2012 р. - 745,37 грн. х 1% х 30 = 223,61 грн.

квітень 2013 р. - 761,43 грн. х 1% х 30 = 228,43 грн.

липень 2013 р. - 261,43 грн. х 1% х 31 = 80,91 грн.

серпень 2013 р. - 761,43 грн. х 1% х 31 = 236,04 грн.

жовтень 2013 р. - 261,43 грн. х 1% х 31 = 80,91 грн.

грудень 2013 р. - 761,43 грн. х 1% х 31 = 236,04 грн.

квітень 2014 р. - 875,53 грн. х 1% х 30 = 262,66 грн.

травень 2014 р. - 875,53 грн. х 1% х 31 = 271, 42 грн.

червень 2014 р. 675,53 грн. х 1% х 30 = 202,50 грн.

липень 2014 р. 875,53 грн. х 1% х 31 = 271, 42 грн.

серпень 2014 р. - 875,53 грн. х 1% х 31 = 271, 42 грн.

вересень 2014 р. - 875,53 грн. х 1% х 30 = 262,66 грн.

жовтень 2014 р. - 875,53 грн. х 1% х 31 = 271, 42 грн.

листопад 2014 р. - 875,53 грн. х 1% х 30 = 262,66 грн.

грудень 2014 р. - 875,53 грн. х 1% х 31 = 271, 42 грн.

січень 2015 р. - 1009,11 грн. х 1% х 31 = 312,82 грн.

лютий 2015 р. - 1009,11 грн. х 1% х 28 = 285,55 грн.

березень 2015 р. - 1009,11 грн. х 1% х 31 = 312,82 грн.

квітень 2015 р. - 1009,11 грн. х 1% х 30 = 302,73 грн.

травень 2015 р. - 1009,11 грн. х 1% х 31 = 312,82 грн.

червень 2015 р. - 1009,11 грн. х 1% х 30 = 302,73 грн.

липень 2015 р. - 1009,11 грн. х 1% х 31 = 312,82 грн.

серпень 2015 р. - 1009,11 грн. х 1% х 31 = 312,82 грн.

вересень 2015 р. - 1036,03грн. х 1% х 30 = 310,81 грн.

жовтень 2015 р. - 1036,03грн. х 1% х 31 = 321,16 грн.

листопад 2015 р. - 1036,03грн. х 1% х 30 = 310,81 грн.

грудень 2015 р. - 1036,03грн. х 1% х 31 = 321,16 грн.

січень 2016 р. - 1125,17 грн. х 1% х 31 = 348,80 грн.

лютий 2016 р. - 1125,17 грн. х 1% х 29 = 326,30 грн.

березень 2016 р. - 1125,17 грн. х 1% х 31 = 348,80 грн.

квітень 2016 р. - 1125,17 грн. х 1% х 30 = 337,55 грн.

травень 2016 р. - 1125,17 грн. х 1% х 31 = 348,80 грн.

червень 2016 р. - 1125,17 грн. х 1% х 30 = 337,55 грн.

липень 2016 р. - 1125,17 грн. х 1% х 31 = 348,80 грн.

серпень 2016 р. - 1125,17 грн. х 1% х 31 = 348,80 грн.

Всього пеня складає 10300,89 грн.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 57-61, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з травня 2012р. по серпень 2016р. включно у сумі 10 300 грн. 89 коп. (десять тисяч триста) гривень 89 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков