Справа №470/264/16-ц 19.07.2016 190716 19.07.2016
Провадження №22-ц/784/1702/16 Головуючий у 1-й інстанції Орлова С.Ф.
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А
Іменем України
19 липня 2016 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,
при секретарі судового засідання Лептуга С.С.,
за участю представника позивача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 ОСОБА_2
на ухвалу судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,
В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів.
Ухвалою судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2016 року даний позов залишено без руху, а наступною ухвалою від 27 квітня 2016 року визнано неподаним та повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на наявність у ОСОБА_3 як споживача послуг банку пільг по сплаті судового збору та відсутність в звязку з цим підстав для повернення позову, невірне застосування судом норм цивільно-процесуального законодавства, Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», просив ухвалу скасувати, а справу повернути для вирішення питання про відкриття провадження та подальшого розгляду по суті до суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
За приписами ч.1,2 ст.121 ЦПК України , суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Залишаючи позов без руху, суддя першої інстанції виходив з того, що ст.5 Закону України «Про судовий збір» встановлено пільги щодо сплати судового збору, проте з переліку виключено норму про звільнення від сплати судового збору споживачів за подання позовів повязаних з порушенням їх прав. В звязку з несплатою позивачем судового збору у строки визначені в ухвалі від 15 квітня 2016 року, суддя наступною ухвалою від 27 квітня 2016 року вважав даний позов неподаним та повернув його позивачеві.
Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним виходячи з такого.
Відповідно до ч.3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, що передбачено ч.2 ст. 79 ЦПК України.
За подання позовної заяви майнового характеру, судовий збір повинен сплачуватись фізичною особою за ставкою 1 % від ціни позову, але неменше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 її розмірів ( п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).
Разом з тим, частиною 3 ст. 22 Закону України « Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Аналогічну позицію висловлено і в ч. 7 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25 вересня 2015 року).
Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.
Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору, та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.
Тому, та виходячи з того, що зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» на момент подачі позову виключено пільгу для споживачів та не передбачено звільнення їх від сплати судового збору, суд першої інстанції правомірно залишив позов без руху, а в майбутньому вважав його неподаним і повернув позивачу, оскільки останній не сплатив зазначених в ухвалі судових витрат.
Отже, оскаржувана ухвала не може бути скасована, як така, що постановлена з додержанням вимог Закону, а тому апеляційна скарга має бути відхилена.
Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 відхилити, ухвалу судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.
Головуючий

Судді: