Провадження № 2/161/2827/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № VO21G104751522 від 10 липня 2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 27200 доларів США на термін до 10.07.2037 року та зобовязувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Оскільки відповідач не виконала умови договору належним чином, у неї станом на 14 вересня 2015 року виникла заборгованість перед ПАТ КБ ПриватБанк в сумі 105176,73 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом 27929,56 дол. США, заборгованості по відсотках за користування кредитом 25336,35 дол. США., заборгованості по комісії за користування кредитом 3845,10 дол. США та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 43046,33 дол. США. Враховуючи наведене, просить стягнути з ОСОБА_2 105176,73 доларів США, що еквівалентно 2 281 283 гривні 34 копійкам заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача заяву підтримала з підстав наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просила суд позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов визнали частково, суду пояснили, що розрахунок заборгованості не відповідає дійсності та є неправомірно завищеним по тілу кредиту, що призвело до неправильного нарахування штрафних санкцій, зокрема обрахунку пені, а також проценті, що нараховувалися на залишок тіла кредиту. Крім того, просили суд, застосувати строк позовної давності в один рік стосовно позовних вимог про стягнення пені.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В ст. 1048 ЦК України, передбачено право позикодавця на одержанння від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається з копії кредитного договору № VO21G104751522 від 10 липня 2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 27200 доларів США, та зобовязувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору позичальник зобовязується використати кредит на цілі, зазначені в п. 7.1 даного договору, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2, даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту, сплатити банку винагороду згідно п.п. 7.1 та 6.2 даного договору (а.с. 8).

Згідно з п. 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання, у зв?язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором.

З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що у відповідача станом на 14 вересня 2015 року виникла заборгованість перед ПАТ КБ ПриватБанк в сумі 105176,73 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом 27929,56 дол. США, заборгованості по відсотках за користування кредитом 25336,35 дол. США., заборгованості по комісії за користування кредитом 3845,10 дол. США та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 43046,33 дол. США (а.с.4-6).

Отже, відповідач ОСОБА_2 істотно порушила вимоги ст. ст. 526, 527, 530, 536, 549, 550, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, умови кредитного договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому відповідач зобов?язана погасити перед банком наявну заборгованість по кредитному договору.

Щодо посилання відповідача на неправомірне збільшення тіла кредиту, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.1.3 кредитного договору, позичальник звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного договору, і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно договорів страхування (а.с. 8). З п. 10 договору страхування вбачається, що страховий платіж становить 858,50 грн. (а.с. 67). А тому, відповідно до наданих виписок (а.с. 65-66) банк правомірно перераховував щорічно кошти страховій компанії.

Із матеріалів справи вбачається, що представник відповідача подав суду заяву про застосування строків позовної давності і в судовому засіданні просив суд з цих підстав відмовити в позові банку в частині вимог про стягнення пені, що заявлені поза межами строку позовної давності.

Заперечуючи проти цієї обставини, представник позивача вказав, що оскільки порушення зобовязання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з правової позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Дана постанова Верховного Суду України згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов?язковою при застосуванні судами норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Тому суд приходить до висновку про необхідність застосування строків позовної давності щодо нарахування пені, так як представником позивача не наведено суду підстав для поновлення банку строку для звернення до суду із позовними вимогами, заявленими поза межами строку позовної давності.

В даному випадку позивач звернувся до суду із даним позовом 06.10.2015 року (а.с.2), а тому строк позовної давності щодо вимог банку про стягнення пені починається з 06.10.2014 року.

Отже, з врахуванням наведених у розрахунках банку періодичних платежів (а.с.4-6), до задоволення підлягають вимоги позивача щодо стягнення пені за період з 06.10.2014 року по 06.10.2015 року у розмірі 22433,34 доларів США за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В решті вимоги банку в цій частині не підлягають до задоволення, так як вони предявлені поза межами річного строку позовної давності.

Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що з ОСОБА_2 слід стягнути в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість в сумі 79544,35 долари США, що еквівалентно 1725316,95 грн. за курсом 21,69 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.09.2015 року, що складається з заборгованості за кредитом 27929,56 дол. США, заборгованості по відсотках за користування кредитом 25336,35 дол. США., заборгованості по комісії за користування кредитом 3845,10 дол. США та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 22433,34 дол. США.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст. 258, 509, 510, 526, 1050, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість в сумі 79544 (сімдесят дев»ять тисяч п»ятьсот сорок чотири) долари 35 центів що еквівалентно 1725316 (один мільйон сімсот двадцять п»ять тисяч триста шістнадцять) гривень 95 коп. за курсом 21,69 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.09.2015 року, що складається з заборгованості за кредитом 27929,56 дол. США, заборгованості по відсотках за користування кредитом 25336,35 дол. США., заборгованості по комісії за користування кредитом 3845,10 дол. США та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 22433,34 дол. США.

В іншій чстині позовних вимог Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 34219 (тридцять чотири тисячі двісті девятнадцять) гривень 25 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_3