У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про виключення окремих положень з договору про іпотечний кредит,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 квітня 2008 року він з ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», уклав договір про іпотечний кредит № 77.2/СЖ-132.08.1, відповідно до умов якого йому було надано кредитні кошти у сумі 809 тис. грн терміном до 29 квітня 2035 року під 10,9 % річних, на покращення житлових умов у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Однак, умови вищезазначеного договору, а саме: п. 2.2 (право кредитора на припинення видачі кредиту у разі істотної зміни кон'юнктури кредитного ринку), п. 2.6 (черговість погашення кредиту: сплата комісійної винагороди в разі дострокового погашення кредиту), п. 5.2.1 (вимагати від позичальника належного виконання зобов'язань), п. 5.2.4 (вимога кредитодавця дострокового повернення кредиту), п. 6.3 (зобов'язання позичальника силатити кредитору комісійну винагороду), п. 7.2 (спори та суперечки в рамках договору) вирішуються в судовому порядку за місцезнаходженням кредитора), розділ 4 (дострокове погашення кредиту) є такими, що обмежують права споживача, порушують рівність сторін, є несправедливими в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», такі, що укладені із застосуванням нечесної підприємницької практики. Тому, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», позивач просив виключити п.п. 2.2, 2.6, 5.2.1, 5.2.4, 6.3, 7.2 та розділ 4 з договору про іпотечний кредит від 29 квітня 2008 року № 77.2/СЖ-132.08.1.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 26 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 26 травня 2016 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами нормпроцесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач, як споживач, був ознайомлений з правилами та умовами надання банком кредитування. Вибір умов кредитування з боку позивача був добровільним, останній підтвердив згоду на укладення договору своїм підписом, що є повним дотриманням положень Закону України «Про захист прав споживачів». Ніяких застережень або зауважень з боку позивача щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору під час його підписання не надано. Позивачем не наведено жодних обставин, стосовно яких його введено в оману при укладенні договору про іпотечний кредит, а також стосовно яких вибір позивача був несвідомим.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 26 травня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про виключення окремих положень з договору про іпотечний кредит.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов