У Х В А Л А

07 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Національного банку України на рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 20 жовтня 1999 року по 30 жовтня 2014 року перебував у трудових відносинах з відповідачем за безстроковими трудовими договорами та був звільнений на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року позивача було поновлено на посаді директора Дирекції з управління діяльністю Корпоративного недержавного пенсійного фонду відповідача з 17 листопада 2014 року, однак відповідно до наказу Голови Національного банку України № 634-к від 04 лютого 2015 року він був звільнений з вказаної посади за п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором.

Вважає своє звільнення незаконним та таким що суперечить чинному законодавству України.

На підставі наведеного, просив суд визнати наказ Голови Національного банку України № 634-к від 04 лютого 2015 року про його звільнення незаконним та скасувати, поновити його на роботі на посаді директора Дирекції з управління діяльністю Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України зі сплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним наказ Національного банку України від 04 лютого 2015 року № 634-к.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Дирекції з управління діяльністю Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України.

Стягнуто з Національного банку України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 лютого 2015 року по 30 березня 2016 року в сумі 367 307,44 грн. з відрахуванням обов'язкових виплат та платежів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Національний банк України просить скасувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року та залишити в силі рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування рішення апеляційного суду потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова