АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/1805/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р.
Провадження № 22-ц/789/819/16 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, адвоката Лебідко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду від 17 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Колоднянської сільської ради Збаразького району, Збаразького районного бюро технічної інвентаризації, приватного нотаріуса Збаразького нотаріального округу Шаль (Хвеськович) Н.О., реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції про скасування запису та визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним, визнання договору дарування частково недійсним, скасування державної реєстрації нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Збаразького районного суду від 17 травня 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним, та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом безпідставно не взято до уваги поважність причин пропуску ним строку звернення до суду за захистом порушеного права. Як на одну з таких причин , посилається на порушення, на його думку, судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи за його позовом про скасування рішення Колодненської сільської ради від 22.01.2008 року, що полягали у невирішенні судом питання про анулювання свідоцтва про право власності від 12.03.2008 року та запису про реєстрацію права власності від від 12.03.2008 року, здійсненого на підставі вказаного свідоцтва. З врахуванням того, що органи БТІ виконували технічну функцію й не могли до 01.01.2013 року (дати внесення змін до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") бути відповідачем у справах про скасування реєстрації права власності, такі вимоги ним раніше не заявлялися, а з врахуванням того, що судом не було скасовано свідоцтво про право власності при ухваленні рішення від 07.10.2010 року, вважає, він не взмозі був в подальшому визнати договір дарування недійсним.

Також, стверджує, що після смерті батьків він не міг отримати жодних документів, що стосуються його прав на спадкове майно. Інформація про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно стала загальнодоступною лише з 25.11.2014 року. На протязі тривалого часу він неодноразово звертався в Колоднянську сільську раду, в Збаразьку державну нотаріальну контору, Збаразьке РБТІ з приводу надання інформації про майно, але документів йому не надавали. 07.04.2014 року адвокатом був зроблений адвокатський запит у відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності ОСОБА_4 У відповіді від 06.05.2014 року в задоволенні вказаного запиту відмовлено у зв'язку з тим, що відділ не володіє паперовими носіями інформації, а саме реєстровими книгами та справами, пов'язаними правом власності. 23.10.2014 року під час слухання цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування в Збаразькому районному суді, у відповідь на адвокатський запит було отримано лист зі Збаразького РБТІ, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_4

Крім того зазначає, що він з сім'єю проживає у м.Львів, його робота пов'язана з постійними відрядженнями за кордон, а його представник ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи загального захворювання, неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні та проходила відповідні лікарські комісії. Також, вони виховують та опікуються сином ОСОБА_7 - інвалідом з дитинства, що так само потребує додаткових зусиль та часу. Наймати окремого представника сім'я через скрутне матеріальне становище не могла, тому представником виступала ОСОБА_2

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, адвокат Лебідко Ю.І. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідачі ОСОБА_4, приватний нотаріус Збаразького нотаріального округу Шаль (Хвеськович) Н.О., представники відповідачів Колоднянської сільської ради Збаразького району, Збаразького районного бюро технічної інвентаризації, реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення Збаразького районного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи в позові, суд виходив з доведеності факту порушення відповідачем прав позивача, пропуску останнім строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права й відсутності доказів про поважність причин пропуску такого строку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, як такими, що зроблені з врахуванням вимог закону та грунтуються на наявних у справі доказах.

Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 року у житловому будинку по АДРЕСА_1, що рахувався колгоспним двором, проживали ОСОБА_9 - голова двору, та члени двору ОСОБА_10 - дружина і ОСОБА_4 - дочка, які, відповідно до норм Закону України "Про власність", є співвласниками вказаного будинковолодіння і частка кожного із них становить 1/3 (т.1 а.с.6, 14-16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін по справі ОСОБА_10 (т.1 а.с.11).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, входила 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

22.05.2007 року матір'ю сторін по справі ОСОБА_10 складено заповіт, посвідчений секретарем Колодненської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 31, відповідно до якого належну їй на праві власності частину житлового будинку з надвірними будівлями вона заповідала ОСОБА_4 - 2/3 будівель та ОСОБА_1- 1/3 будівель (т.1 а.с.5, 115).

Спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_1 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_10, подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, про що їм видані свідоцтва на частини спадкового майна - майновий пай та грошові вклади (т.1 а.с.7, 21, 40, 111-112, 120, 122-123, 135-136, 139, 145, 146).

Від спадкування обов'язкової частки після смерті дружини ОСОБА_9 відмовився, про що подав заяву до нотаріальної контори (т.1 а.с.9).

22.01.2008 року виконавчим комітетом Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області прийнято рішення № 3, яким оформлено право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 та ОСОБА_4 На підставі цього рішення 12.03.2008 року їм видані свідоцтва про право власності на 1/2 частини будинковолодіння кожному (т.1 а.с.8, 10).

19.03.2008 року ОСОБА_9 подарував ОСОБА_4, належну йому на праві приватної власності 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.12).

Отже, ОСОБА_4 стала власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.22, 26).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько сторін по справі ОСОБА_9 (т.1 а.с.13).

Після смерті батька спадщину прийняв позивач ОСОБА_1 звернувшись у Збаразьку нотаріальну контору з відповідною заявою та отримавши 01.08.2009 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.40).

Таким, що набрало законної сили рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 07.10.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Колоденської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог Шаль (Хвеськович) Н.О. про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області від 22.01.2008 року № 3, скасовано рішення виконавчого комітету Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області від 22.01.2008 року № 3 про оформлення права власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_9 та ОСОБА_4 по 1/2 частини будинковолодіння кожному (т.1 а.с.14-19).

24.11.2010 року позивач ОСОБА_1 звертався з позовом до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору дарування будинку від 19.03.2008 року (т.2 а.с.96). Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 03.03.2011 року його позов позов залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України у зв'язку з поданою позивачем заявою (т.1 а.с.176).

Встановивши, що позивач ОСОБА_1 у передбачені законом спосіб (ст.1269 ч.ч.1,2 ЦК) і строки (ст.1270 ч.1 ЦК) прийняв спадщину після померлої матері ОСОБА_10, яка, як член колгоспного двору, була співвласником 1/3 будинку по АДРЕСА_1, суд першої інстанції з врахуванням преюдиції незаконності в силу вимог ст.61 ЦПК України рішення Колодненської сільської ради Збаразького району № 3 від 22.01.2008 року, прийшов до вірного висновку про порушення прав позивача відповідачем ОСОБА_4, яка за договором дарування від 19.03.2008 року, укладеним з її батьком, стала, в тому числі й власником частини будинку, що належала її матері та яку успадкував позивач.

Разом з тим, у відповідності до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як роз'яснив Верховний суд України у п.11 своєї постанови від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Згідно вимог ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд при розгляді позову про захист прав, що поданий з порушенням строку позовної давності, повинен не тільки встановити фактичні обставини справи, докази, якими обгрунтовується позов, а також встановити, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про таке порушення, поважність причин пропуску строку на захист порушеного права у випадках, коли цей строк пропущено.

Встановивши, доведеність позивачем факту порушення його спадкових прав внаслідок оформлення права власності на будинок після смерті матері в рівних частках лише на батька з донькою, наступне відчуження батьком частки матері, яку успадкував позивач, доньці та оформлення права власності на даний будинок за відповідачем ОСОБА_4, а також те, що з листопада 2010 року позивачу було відомо про порушення відповідачем його спадкових прав, про що свідчить факт звернення його з відповідним позовом до суду, який 03.03.2011 року залишено без розгляду, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду поза межами строку, встановленого ст.257 ЦК України (а саме, 15.09.2014 року), відповідачем до винесення рішення заявлено про пропуск позивачем строку позовної давності (т.1 а.с.173), поважні причини для поновлення позивачу строку для звернення до суду відсутні, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

При цьому, доводи апеляційної скарги позивача в частині пропуску ним з поважної причини строку звернення до суду за захистом порушеного права, що полягає у незастосуванні, на його думку, судом наслідків скасування рішення органу місцевого самоврядування при ухваленні рішення від 07.10.2010 року (а саме, незазначення у рішенні про анулювання свідоцтва про право власності, виданого на ім'я батька) та неможливість у зв'язку з цим реалізувати захищене право внаслідок звернення з позовом про визнання договору дарування недійсним, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, по-перше, рішення суду від 07.10.2010 року є таким, що набрало законної сили й з підстав порушення судом норм матеріального чи процесуального права скасовано не було; по-друге, через півтора місяця після ухвалення вказаного рішення, а саме 24.11.2010 року ОСОБА_1 звертався з позовом до відповідача ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Хвеськович (Шаль) Н.О. про визнання договору дарування від 19.03.2008 року недійсним (т.2 а.с.96) й нічого не перешкоджало позивачу в листопаді 2010 року одночасно з позовними вимогами про визнання договору дарування недійсним звернутися й з іншими вимогами, які б відповідали способу порушеного права, за захистом останнього, а по-третє, позов позивача ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування, поданий в листопаді 2010 року, залишено без розгляду на підставі заяви позивача, а не у зв'язку з неможливістю розгляду справи з будь-яких причин.

Посилання суду першої інстанції в мотивувальній частині рішення на те, що строк позовної давності поряд з датою ухвалення рішення 07.10.2010 року, слід відраховувати й з 12.03.2011 року (дати залишення позову ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним без розгляду), колегія суддів вважає помилковим, оскільки залишення позову без розгляду в силу вимог ст,265 ЦК України не зупиняє перебігу строку позовної давності. Разом з тим, вказане посилання не впливає на кінцевий висновок по справі, оскільки на думку колегії суддів, під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення сільської ради позивач міг дізнатися і, як свідчить, факт пред'явлення ним через півтора місяця після розгляду даної справи (24.11.2010 року) іншого позову, дізнався про існування договору дарування, який і був ним оспорений. В той час, не може вважатися поважною причиною пропуску строку позовної давності незнання позивачем законів, якими регулюються відносини щодо вибору ним відповідного способу захисту порушеного права чи користування своїми процесуальними правами під час розгляду справи в суді.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги позивача в частині неврахування судом зазначених ним причин пропуску строку позовної давності, таких як роз'їзний характер його роботи та хвороби його представника ОСОБА_2 та сина, оскільки, по-перше, закордонний паспорт ОСОБА_1 (т.1 а.с.211-216, т.2 а.с.89-90) з відмітками про перетин кордону між Україною та Польщею у період з лютого 2014 року до березня 2016 року не може вважатися поважною причиною пропуску строку, бо відрядження позивача за кордон не стосуються періоду, в межах якого відповідно до вимог закону він вправі був звернутися за захистом порушеного права (закордонний паспорт виданий після того, як передбачений законом строк позовної давності закінчився), а по-друге, лікування представника позивача ОСОБА_2 ( т.1 а.с.219-250, т.2 а.с.1-11, 92-94) та їх сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с.12-47) у зв'язку з наявними захворюваннями носило періодичний характер. Крім цього, колегія суддів приймає до уваги той факт, що ні хвороби, ні роз'їзний характер роботи не перешкоджали позивачу ОСОБА_1 звернутися з аналогічним позовом ще у листопаді 2010 році, справа знаходилась на розгляді в суді протягом 3,5 місяців і за заявою самого позивача позов було залишено без розгляду.

Безпідставними є й доводи апелянта про пропуск строку з поважної причини в частині заявлення вимоги щодо скасування державної реєстрації з посиланням на те, що така була запроваджена лише з 01.01.2013 року, оскільки вказана вимога є похідною від вирішення питання про дійсність договору дарування та свідоцтва про права власності, виданого ОСОБА_4, а тому в зв'язку з пропуском строку позовної давності за цими вимогами, не може підлягає задоволенню й похідна вимога. Тим більше, дана вимогу колегія суддів вважає зайво зазначеною, оскільки реєстраційною службою відомості про скасування реєстрації вносяться на підставі рішення суду про визнання недійсним правовстановлюючого документу.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову, апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.305 ч.2, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313, 314 ч.1 п.1, 315 ч.ч.1,2; 319 ч.1, 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Збаразького районного суду від 17 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : Н.Є. Фащевська

М.В. Ходоровський