Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 липня 2016р. Справа №642/1504/16 Провадження №2/642/823/16

Суд у складі: Головуючого судді Євтіфієв В.М.;

Секретаря Пшеничної Т.М.;

За участю законного представника позивачів ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, відсутності Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, повідомленого про день та час розгляду справи, третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в особі Путінцевої Л.Ю., Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», в особі представника Кандигроб А.С., відсутності Моторно транспортне страхове бюро України, Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», сповіщених про день та час розгляду справи;

розглянув у відкритому судовому засіданні, справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, до ОСОБА_3, Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», Моторно транспортне страхове бюро України, Публічного акціонерне товариства «Альфа-Банк», про визнання права власності та зняття арешту,

У С Т А Н О В И В:

В мотивуванні змісту заявлених вимог законний представник позивачів вказала, відповідно до договору дарування від 18 вересня 2009 року, ОСОБА_3 передав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 4/5 частин квартири АДРЕСА_1, по 2/5 частини кожному.

В п.5 Договору, зазначено, «Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №24727441 від 18.09.2009 р. згадана частина квартири під забороною та під арештом не перебуває; згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №24727601 від 18.09.2009 р. інформація про податкову заставу відсутня.»

На початку грудня 2015 року законному представнику позивачів стало відомо, що на цю квартиру було накладено арешт відповідно до постанови Ленінського відділу виконавчої служби Харківського міського управління юстиції №15-20298825 від 16.07.2010 р. по виконавчому провадженню №10049317, та постанови №18 від 18.10.2010 р. по виконавчому провадженню №10382444.

У зв'язку з цим, зараз законний представник позивачів не може зареєструвати право власності на 4/5 частин зазначеної квартири за дітьми.

Раніше право власності на 4/5 частин квартири не було зареєстровано за дітьми, оскільки представник позивачів була впевнена, що це зробив відповідач ОСОБА_3

Тому позивачі вимагають:

- визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 2/5 частин квартири АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 2/5 частин квартири АДРЕСА_1;

- зняти арешт з 4/5 частин квартири АДРЕСА_1, накладений постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 16.07.2010 р. по виконавчому провадженню №10049317та постановою державного виконавця постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 18.10.2010р. по виконавчому провадженню №10382444.

Відповідач своїх запереченнях наданих суду вказав, що він заперечує проти позову за таких підстав:

Право власності визнається в даному випадку не судом, а органами реєстрації, до яких представник позивачів договір не подавала і претензій до них, виходячи із позовних вимог не має, так само, як їй в реєстрації договору ніхто не відмовляв.

Виходячи із обставин спору, Позивачка не прийняла дар сама, не вчинивши обов'язкових дій, передбачених п.п.11; 12 договору дарування, а саме: не зареєструвала його в Харківському міському бюро технічної інвентаризації; тягар на утримання дару (сплата комунальних платежів, укладення договорів на комунальні послуги) не несе і нести не збирається.

Більш того, спори з Позивачкою тривають постійно, і в жодному спорі, особливо про визнання місця проживання дітей і сплату аліментів, вона не заявляла, що батько подарував дітям 4/5 нерухомості.

Порушено строки позовної давності і не наведено поважних причин для їх відновлення (обставини, що їй заважали зареєструвати договір, та вчинити інші дії з прийняття дару не зазначені; причини втрати оригіналу договору не зазначені; причини допущення арешту предмету дару не зазначені).

Вважає, що дар Позивачкою не прийнято, я відновив реєстрацію права власності на нього, несу тягар утримання належної відповідачу частки квартири, сплачує солідарні борги із-за яких накладено арешт.

Таким чином Позивачка намагається шляхом зловживання своїм правом зашкодити законним інтересам стягувачів і державної виконавчої служби, що прямо заборонено ст. 13 ЦК України.

Позивачка отримала оригінал договору дарування у нотаріуса, але своєчасно його не зареєструвала.

Ще до укладення сторонами договору дарування 18.09.2009р. у нас з позивачкою виник солідарний борг перед ПАТ«Альфа-Банк» який набрав чинності 01.08.2009р. та ПАТ«Мегабанк», а вже після укладання договору рішення суду було пред'явлено до виконання, та на все майно відповідача було накладено арешт, в т.ч. і на подаровану частку квартири, оскільки відомостей про перехід права власності до дітей до реєстру нерухомості внесено не було.

Крім того, пропущено строку позовної давності (арешт накладено в 2009р., договір дарування укладено в 2009р.) минуло 7 років;

Законний представник позивачів в судовому засіданні на позові наполягала. В поясненнях вказали обставини викладені в мотивування позовних вимог.

Відповідач, позовні вимоги не визнав. В пояснені вказала, обставини викладені в письмових запереченнях наданих суду.

Представник третьої особи Путінцева Л.Ю., підтримала позовні вимоги. В пояснені вказала, що позов обґрунтований, т.я. захищає права дітей.

Представник третьої особи Кандигроб А.С., не визнала позовні вимоги. В пояснені вказала, що арешт на мано накладено в межах забезпечення вимог банку, а тому вказаний позов порушує інтереси банку, щодо відшкодування боргу.

Вислухавши пояснення сторони, дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлені наступні факти та обставини:

Статтями 10 ч.3, 11, 60 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає позовні вимоги на підставі наданих доказів в межах заявлених вимог.

Згідно рішення Ленінського районного суду від 20 червня 2013р. законний представник позивачів та відповідач з 2002 року перебували у шлюбі, який було розірвано 20 червня 2013р., що підтверджено означеним рішенням.

Представник позивачів та відповідач є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4, що свідчить копії свідоцтв про народження від 16 квітня 2014р.

Договором дарування від 18 вересня 2009 року, який був посвідчений нотаріально ОСОБА_3 передав безкоштовно дітям, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийняли 4/5 частин квартири АДРЕСА_1, по 2/5 частини кожному, що підтверджено копіями дубліката вказаного договору.

Як зазначено в п. 5 Договору, «Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №24727441 від 18.09.2009 р. згадана частина квартири під забороною та під арештом не перебуває; згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №24727601 від 18.09.2009 р. інформація про податкову заставу відсутня.»

На теперішній час право власності в встановленому порядку за дітьми не зареєстровано.

Згідно ч. 1 ст. 177 СК України Батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Отже, вказаною нормою закону передбачено обов'язок батьків щодо майнових інтересів дітей. А тому, посилання відповідача, що позивачка не має право заявляти позовні вимоги, суд вважає безпідставними, т.я. позов заявлено в інтересах дітей, в інтересах яких сам відповідач повинен діяти не зважаючи на розірвання шлюбу та спільне проживання дітей з законним представником дітей.

Раніше право власності на 4/5 частин квартири законним представником неповнолітніх не було зареєстровано за дітьми, оскільки вона була впевнена, що це зробив відповідач, що не спростовано відповідачем, а тому означений факт на думку суду є доведеним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п. 5 Постанови №5 від 07.02.2014р. Пленуму вищого спеціалізованого суду України, Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

З урахуванням викладених обставин, та наведених норм закону, суд вважає, що правова позиція, законного представника позивачів є обґрунтованою, а відповідача хибною, т.я. право власності на мано яке передане за нотаріально посвідченим договором дарування відповідно до встановленого законом порядку у неповнолітніх виникло з часу отримання майна, тобто з моменту укладення договору дарування, а тому в даному випадку правова позиція відповідача щодо до застосування строку позовної давності, помилкова.

На час розгляду вимог на квартиру співвласниками якої є неповнолітні діти та відповідач, було накладено арешт відповідно до постанови Ленінського відділу виконавчої служби Харківського міського управління юстиції №15-20298825 від 16.07.2010р. по виконавчому провадженню №10049317, та постанови №18 від 18.10.2010 р. по виконавчому провадженню №10382444.

У зв'язку з цим, є перешкоди в реєстрації право власності на 4/5 частин зазначеної квартири за дітьми.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 7, 10, 11, 57, 88, 130, 174, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, ст..328 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, до ОСОБА_3, Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», Моторно транспортне страхове бюро України, Публічного акціонерне товариства «Альфа-Банк», про визнання права власності та зняття арешт, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 2/5 частин квартири АДРЕСА_1;

Визнати за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 2/5 частин квартири АДРЕСА_1;

Зняти арешт з 4/5 частин квартири АДРЕСА_1, накладений постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 16.07.2010 р. по виконавчому провадженню №10049317 та постановою державного виконавця постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 18.10.2010р. по виконавчому провадженню №10382444.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551грн. 20коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення або отримання копії рішення особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: В.М.Євтіфієв