АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9744/2016 Головуючий в 1 інстанції - Остапчук Т.В.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Барановської Л.В.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2016 року про відкриття провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

При цьому просив суд визнати за відповідачем право власності на будинок у Німеччині, що знаходиться у АДРЕСА_8

За позивачем визнати право власності на наступне майно:

земельну ділянку площею 0,0793 га з цільовим призначенням для будівництва та подальшої експлуатації торгівельно-адміністративної будівлі та розміщення гостьової автостоянки, що розташована у м. Донецьк, та торгівельно-адміністративну будівлю загальною площею 1303,5 кв.м, що розташована у АДРЕСА_9.

нежитлове приміщення загальною площею 195 кв.м, що розташоване у АДРЕСА_10

бокс-стоянку № 24 загальною площею 23 кв.м, що розташована у АДРЕСА_11

трикімнатну квартиру загальною площею 116,1 кв.м, що розташована у АДРЕСА_1.

чотирикімнатну квартиру загальною площею 144,4 кв.м, що розташована у АДРЕСА_1

місце для паркування автомобіля №1 загальною площею 13,5 кв.м, що розташоване у АДРЕСА_12

автостоянку №1 в підземному паркінгу житлового будинку літ. А-12 загальною площею 13,5 кв. м, що розташована у АДРЕСА_12

чотирикімнатну квартиру, загальною площею 154,6 кв.м, що розташована у АДРЕСА_3.

групу нежитлових приміщень №36 загальною площею 416,7 кв.м, що розташовані в АДРЕСА_13

квартиру загальною площею 68,1 кв.м, що розташована у АДРЕСА_4.

двокімнатна квартира загальною площею 85,5 кв. м, що розташована у АДРЕСА_5.

однокімнатну квартиру загальною площею 279,3 кв.м, що розташована у АДРЕСА_6.

місце для паркування автомобіля №43 загальною площею 16,7 кв. м, що розташоване у АДРЕСА_14

місце для паркування автомобіля №46 загальною площею 16,6 кв. м, що розташоване у АДРЕСА_14

місце для паркування автомобіля №58 загальною площею 18,8 кв. м, що розташоване у АДРЕСА_14

квартиру з кладовою та мансардою загальною площею 97,3 кв.м, що розташована у АДРЕСА_7.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.03.2016 року відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у відповідності з чинним законодавством. Вказувала на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначила, що суд не взяв до уваги що справа за позовом ОСОБА_3 є справою з іноземним елементом, адже сторони по справі є громадянами України які зареєстровані та проживають постійно за її межами, а тому також слід керуватися в тому, числі положеннями Закону України «Про міжнародне приватне право». Так, як позивач просив суд поділити будинок, що знаходиться у Німеччині у місті Вёртзее, Шульштрассе, 9 вартість якого станом на момент подання позову становить 90 510 000 гривень тобто більше, ніж вартість усіх інших об'єктів спільного майна, розташованих в різних містах України, Печерський районний суд м. Києва безпідставно відкрив провадження по справі.

В судовому засіданні апеляційного суду м. Києва представник відповідача доводи скарги підтримала.

Представники позивача проти задоволення скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами виключної підсудності справа підсудна Печерському районному суду м. Києва, так як основна частина нерухомого майна знаходиться в Печерському районі м. Києва .

Колегія суддів з таким висновком погодитись не може, так як з доданих до позовної заяви доказів вбачається, що в Печерському районі м. Києва не знаходиться основна частина нерухомого майна, яке позивач просив поділити.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач пред'явив позов до відповідача та просив поділити спільно нажите майно.

При цьому позивач виходив з того, що місцем основної частини спірного майна в Україні є Печерський район м. Києва так, як вартість майна, а саме: групи нежитлових приміщень №36 загальною площею 416,7 кв.м, що розташовані в АДРЕСА_13 становить 52 489 600,00 грн.

Згідно з п.п 42, 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

З матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем перебування та проживанням відповідачки ОСОБА_2 є адреса: 82237, АДРЕСА_8, що підтверджується відповідними документами

Так, згідно з ч. 1 ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 2 статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право», іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній а|о кількох з таких форм: - хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який - проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Згідно з положеннями ст. 61 ЗУ «Про міжнародне приватне право», подружжя може обрати для регулювання майнових наслідків шлюбу право особистого закону одного з подружжя або право держави, у якій один з них має звичайне місце перебування, або, стосовно до нерухомого майна, право держави, у якій це майно знаходиться.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України.

В даному випадку спір виник з приводу права власності на об'єкти нерухомого майна, частина яких знаходиться на території України, а частина за її межами.

З долучених до позовної заяви документів: висновків про вартісну оцінку майна вбачається, що в Печерському районі м. Києва не знаходиться майно, яке за своєю вартістю перевищує те, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

В судовому засіданні апеляційного суду представники сторін визнали, що найдорожче майно, яке є предметом поділу знаходиться в Німеччині.

Таким чином, висновок суду про те, що справа підсудна Печерському районному суду м. Києва зроблено без достатнього дослідження змісту позовної заяви та долучених до неї доказів, а також без врахування Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2016 року скасувати. Питання відкриття провадження в справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: