Справа № 2-3823/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Іоновій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 21.04.2016 року звернулась з позовом, в якому просила стягнути з відповідача суму боргу за оренду за Договором № ДОБ 04/181 від 18.04.2013 року в розмірі 10 682, 00 грн., штраф 40% у розмірі 9000,00 грн., витрати від інфляції в розмірі 547,76грн., 3% річних в розмірі 216,04 грн., та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань в розмірі 3428,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що 18.04.2013 року між ОСОБА_2 як орендарем та ФО-П ОСОБА_1 як орендодавцем було укладено Договір оренди № ДОБ 04/181, відповідно до п. 1.1-1.2. якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, яке є об'єктом власності орендодавця. Орендар використовує отримане за цим договором обладнання у власній господарській діяльності, дотримуючись вимог законодавства України та положень цього договору. Найменування обладнання, яке передається орендарю за цим договором, його комплектність, технічні характеристики (інші особливості в разі необхідності) зазначаються в акті прийому-передачі, який є додатком до цього договору та складає єдиний документ.

18.04.2013 року ОСОБА_2 зробив передплату ФОП ОСОБА_3 згідно з умовами договору на суму 8340,00 грн., з яких: послуги оренди побутівки з 18.04.2013 року по 16.08.2013 року (за 120 днів зі знижкою 10%) в сумі 5940 грн.; транспортні послуги автомобіля з краном маніпулятором по доставці побутівки з с.Чабани - Конча-Заспа в сумі 1250 грн.; передплата транспортних послуг з майбутнього вивозу орендованої побутівки в сумі 1250 грн. (недоплата склала 100 грн., яку ОСОБА_2 сплатив 04.11.2013 року).

Відповідно до акту здачі-приймання обладнання № 04/181 від 18.04.2013 року орендодавець передав в оренду за адресою: Конча-Заспа, CT «Лугове», а орендар прийняв у тимчасове оплатне користування обладнання, а саме побутовий госпблок БТ0007/1 з електричним конвектором, на наступних умовах: вартість оренди побутового госпблоку становить 49,50 грн. /одна доба (1485,00 грн./один місяць) за одну одиницю при умові передплати одразу за три місяці; вартість оренди конвектора електричного 0,00 грн./ одна доба (0грн/ один місяць), за одну одиницю.

Таким чином, орендар прийняв в оренду побутівку БТ0007/1 вартістю оренди 1485 грн. на місяць (30 днів).

Відповідно до п.п. 6.2-6.4. Договору розрахунок орендної плати здійснюється виключно орендодавцем на основі встановленого ним тарифу за добу або місяць, оренда кожної окремої одиниці обладнання вказується в акті прийому-передачі, який підписується сторонами договору при передачі обладнання в оренду. Орендар сплачує орендну плату за кожен конкретний період в розмірі та на підставі рахунків, наданих орендодавцем.

Відповідно до положень п.п. 5.11-5.13 Договору послуги щодо транспортування обладнання включаються до орендної плати та сплачуються в загальному порядку визначеному договором.

Позивачка вказувала, що в період з 16.08.2013 року по 10.10.2014 року ( 420 днів) ОСОБА_2 користувався орендованою побутівкою БТ0007/1 за ціною оренди 55 грн. за один день на загальну суму оренди 23100 гри., оплату вносив несвоєчасно, тому на кінець періоду (10.10.2014року) склалася недоплата в розмірі 1300 грн.

З 10.10.2014 року за домовленістю сторін вартість оренди побутівки склала 50 грн. за один день, тобто 1500 грн. за 30 днів.

В подальшому ОСОБА_2 замовив оренду побутівки з 10.10.2014 року по 09.12.2014 року (60 днів), але в порушення умов Договору оренди сплатив 13.10.2014 року 1300 грн. (попередній борг, а 05.12.2014 року сплатив 1300 грн. з 3000 грн. нарахованої орендної плати. Таким чином, на 09.12.2014 року заборгованість ОСОБА_2 склала 1700 грн.

Починаючи з 09.12.2014 року відповідач замовляв нові періоди оренди побутівки, фактично користувався нею, але в порушення умов Договору оренди систематично порушував строки та суми оплати, сплачуючи наступні платежі виключно на банківську картку позивачки в Приватбанку.

Так, позивачка стверджувала в позові про те, що ОСОБА_2, маючи заборгованість за попередній період 1700 грн., замовляв оренду побутівки:

з 09.12.2014 року по 07.02.2015 року (60 днів) на суму 3000 грн., але орендну плату сплатив лише 23.12.2014 року 1000 грн., 31.12.2014 року - 700 грн. (заборгованість на 07.02.2015 року склала - 3000 грн.);

з 07.02.2015 року по 09.03.2015 року (30 днів) на суму 1500 грн., але орендну плату не сплатив (заборгованість на 09.03.2015 року склала - 4500 грн.);

з 09.03.2015 року по 08.04.2015 року (30 днів) на суму 1500 грн., але орендну плату сплатив 20.03.2015 року в сумі 2000 грн. (заборгованість на 08.04.2015 року склала 4000 грн.);

з 08.04.2015 року по 08.05.2015 року (30 днів) на суму 1500 грн., але орендну плату сплатив 16.04.2015 року в сумі 1600 грн. (заборгованість на 08.05.2015 року склала 3900 грн.);

з 08.05.2015 року по 07.06.2015 року (30 днів) на суму 1500 грн., але орендну плату сплатив 21.05.2015 року в сумі 2398 грн. (заборгованість на 07.06.2015 року склала 3002 грн.);

з 07.06.2015 року по 07.07.2015 року (30 днів) на суму 1500 грн., але орендну плату не сплатив (заборгованість на 07.07.2015 року склала 4502 грн.);

з 07.07.2015 року по 06.08.2015 року (30 днів) на суму 1500 грн., але орендну плату сплатив 09.07.2015 року в сумі 1800 грн. та 05.08.2015 року в сумі 1996 грн. (заборгованість. На 06.08.2015 року склала 2206 грн.);

з 06.08.2015 року по 05.09.2015 року (30 днів) на суму 1500 грн., але орендну плату не сплатив (заборгованість на 05.09.2015 року склала 3706 грн.);

з 05.09.2015 року по 05.10.2015 року (30 днів) на суму 1500 грн., але орендну плату сплатив 25.09.2015 року в сумі 998 грн. (заборгованість на 05.10.2015 року склала 4208 грн.);

з 05.10.2015 року по 04.11.2015 року (30 днів) на суму 1500 грн., але орендну плату сплатив 05.10.2015 року в сумі 500 грн. та 06.10.2015 року в сумі 500 грн. (заборгованість на 04.11.2015 року склала 4708 грн.);

з 04.11.2015 року по 04.12.2015 року (30 днів) на суму 1500 грн., але орендну плату не сплатив (заборгованість на 04.12.2015 року склала 6208 грн.);

з 04.12.2015 року по 03.01.2016 року (30 днів) на суму 1500 грн., але орендну плату сплатив 22.12.2015 року в сумі 478 грн. та 23.12.2015 року в сумі 498 грн. (заборгованість на 03.01.2016 року склала 6732 грн.);

з 03.01.2016 року по 02.02.2016 року (30 днів) на суму 1500 грн., але орендну плату не сплатив (заборгованість на 02.02.2016 року склала 8232 грн.);

з 02.02.2016 року по 03.03.2016 року (30 днів) на суму 1500 грн., але орендну плату не сплатив (заборгованість на 03.03.2016 року склала 9732 грн.);

з 03.03.2016 року по 14.03.2016 року (11 днів) на суму 550 грн., але орендну плату не сплатив (заборгованість на 14.03.2016 року склала 10282 грн.);

з 14.03.2016 року по 22.03.2016 року (8 днів) на суму 400 грн., але орендну плату не сплатив (заборгованість на 22.03.2016 року склала 10682 грн.

За твердженням позивачки, загальна прострочка з орендної плати з 09.12.2014 року по 22.03.2016 року склала 469 днів, а основний борг відповідача за договором оренди станом на 22.03.2016 року склав 10682,00 грн.

Відповідно до п. 13.4 Договору у випадку, якщо прострочка по оплаті орендної плати перевищує 10 календарних днів від дати, коли сума зарахованого депозиту буде недостатньою для покриття орендної плати, сторони погодили, що орендодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку з дати, вказаної в повідомленні.

Відповідно до п. 13.6 Договору у випадку розірвання договору в порядку п. 13.4. даного договору орендодавець буд-яким відомим засобом зв'язку, у тому числі телефаксом, поштою, шляхом направлення телеграми, цінного чи рекомендованого листа, інше, направляє орендарю повідомлення про розірвання договору та повідомляє про дату та час повернення обладнання та підписання відповідних Актів. У разі, якщо орендар не прибуде на місце оренди для повернення обладнання в зазначені дату та час, орендодавець здійснює самостійне повернення обладнання з оренди в порядку, визначеному пунктами 5.20-5.25 даного договору.

22.03.2016 року відповідно до положень п.п. 13.4, 13.6. Договору позивачка як орендодавець розірвала договір в односторонньому порядку шляхом відправлення повідомлення про розірвання договору та претензії про сплату боргу та самостійно здійснила повернення майна з оренди шляхом вивозу побутівки (транспортна послуга з вивозу однієї побутівки за маршрутом КончаЗаспа - Київ склала 1250 грн., передплачена орендарем), про що сторонами складений відповідний акт прийому-здачі обладнання.

На підставі п.5.21-п.5.26 Договору у разі, якщо з будь-яких причин орендар відмовиться підписувати акт повернення обладнання та/чи акт технічного огляду обладнання, він повинен не пізніше одного дня надати виконавцю письмову вмотивовану відмову. У разі не надання письмової відмови та/або надання її з порушенням встановленого у цьому пункті Договору терміну, акти вважаються такими, що узгоджені та підписані обома сторонами.

Згідно з п.9.1.1. Договору у випадку, якщо прострочка по оплаті орендної плати перевищує 15 календарних днів, орендар додатково сплачує штраф в розмірі 40 % ви місячної орендної плати.

За період з 09.12.2014 року по 22.03.2016 року прострочено 15 орендних періодів по сплаті оренди.

Таким чином, за розрахунком позивачки, виходячи з місячної орендної плати в сумі 1500 грн., штраф складає 1500 грн.*40%*15 періодів оренди = 9000 грн.

Відповідно до п. 13.6 Договору розірвання договору не звільняє орендаря від сплати заборгованості по орендній платі та штрафних санкцій, встановлених цим Договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, за розрахунком позивачки, сума втрат від інфляції за період з 09.12.2014 року по 22.03.2016 року становить - 547,76 грн., 3% річних за період з 09.12.2014 року по 22.03.2016 року становить - 216,04 грн.

Також позивачка посилалась на норми ч. 1 ст. 230 ГК України, відповідно до яких штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

На підставі викладеного, на думку позивачки, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання обчислена нею на основі подвійної облікової ставки НБУ за період з 09.12.2014 року по 22.03.2016 року і становить - 3428,24 грн.

Таким чином, посилаючись на те, що відповідачем було порушено умови договору, його борг перед позивачкою складає: 10682 грн. (заборгованість по орендній платі), 9000,00 грн. (штраф за договором), 3428,24грн. (пеня), 216,04 грн. (3% річні), 547,76грн. (інфляційні втрати), а всього 23874,04 грн.; які на підставі положень ст.ст. 526, 530, 610, 625 ЦК України, ст.ст. 180, 193, 217, 230, 231 ГК України позивачка просила стягнути на свою користь з відповідача.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала.

Представник відповідача надав письмові пояснення, в яких заперечував проти позовних вимог позивачки щодо стягнення суми пені і суми штрафних санкцій за несвоєчасну сплату орендних платежів за Договором оренди № ДОБ 04/181 від 08.04.2013 року та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені і штрафу за несвоєчасну сплату орендних платежів, вказуючи, що розрахунок пені, зроблений позивачкою, є помилковим і потребує перерахунку, оскільки пеня за несвоєчасне погашення заборгованості була розрахована позивачкою за період, тривалістю більше року, що виходить за межі, встановлені законодавством.

Крім того, розмір неустойки значно перевищує розмір основної заборгованості, нічим не виправданий і покладає надмірну відповідальність на відповідача, у якого недостатньо коштів. Викладене вважає підставою для застосування положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно з яким розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Також відповідно до п. 9.1.1 Договору у випадку, якщо прострочка по оплаті орендної плати перевищує 15 календарних днів, орендар додатково сплачує штраф у розмірі 40% від місячної плати. Однак, розраховуючи суму штрафу, позивачка нарахувала штраф у 15-кратному розмірі від розміру, передбаченого Договором, посилаючись на те, що, нібито, прострочено оплату за 15 орендних періодів. Тобто, позивачка нарахувала не 40% від місячної орендної плати, а 40% від 15-ти місячних орендних плат.

Представник вважає таке тлумачення пункту 9.1.1. Договору помилковим (алогічним), оскільки вказаний пункт передбачає, що в разі, якщо існує прострочення (в цілому) з оплати оренди понад 15 днів незалежно від кількості періодів оренди, то можна нарахувати штраф на розмір однієї місячної орендної плати. З даного підпункту не вбачається права позивачки нараховувати штраф за прострочення по кожному періоду оренди, оскільки цим пунктом визначається прострочка по оплаті орендної плати в цілому по Договору, а 40% вираховується саме з розміру місячної орендної плати, а не місячних орендних плат чи орендної плати за кожен період оренди чи період розрахунків.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слід зауважити, що до даних правовідносин, виходячи з їх суб'єктного складу, мають застосовуватись положення Цивільного кодексу України, а не передбачені Господарським Кодексом.

Так, згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 18.04.2013 року між ОСОБА_2 як орендарем та ФО-П ОСОБА_1 як орендодавцем був укладений Договір оренди № ДОБ 04/181, відповідно до п.16.1, п.16.2. якого термін його дії становить один рік з моменту його укладання та вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах, якщо за місяць до дати закінчення дії договору жодна зі сторін письмово не повідомила іншу сторону про намір розірвати або змінити даний Договір.

Відповідно до п. 1.1-1.2. даного Договору орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, яке є об'єктом власності орендодавця, найменування, його комплектність, технічні характеристики (інші особливості в разі необхідності) зазначаються в акті прийому-передачі, який є додатком до цього договору та складає єдиний документ.

Відповідно п.4.7.Договору, якщо орендар після закінчення вказаного в акті строку продовжує користуватися обладнанням та за п'ять днів до закінчення такою строку письмово не попередив орендодавця про повернення обладнання, то кожен наступний строк оренди вважається продовженим на визначену в Акті кількість діб чи місяців та на тих самих умовах.

Відповідно до п.п. 6.2-6.4. Договору розрахунок орендної плата здійснюється виключно орендодавцем на основі встановленого ним тарифу за добу або місяць оренди кожної окремої одиниці обладнання та вказується в акті прийому-передачі, який підписується сторонами договору при передачі обладнання в оренду. Всі розрахунки по даному договору здійснюються в національній валюті України - гривні.

Період розрахунків орендаря становить 30 діб, до 15 числа місяця, в якому здійснюється оренда обладнання. Орендар сплачує орендну плату за кожен конкретний період в розмірі та на підставі рахунків, наданих орендодавцем. У вказані дати сторони підписують акти, якими засвідчується факт здійснення (надання) оренди обладнання за вказаний період.

При цьому відповідно до п. 6.5.1 договору орендар вносить орендну плату за оренду обладнання в наступному порядку: орендна плата до кінця першого періоду розрахунків вноситься попередньо за перший місяць: після підписання цього договору і до фактичного отримання обладнання в оренду; п.6.5.2. за другий та кожний наступний період розрахунків орендна плата вноситься попередньо в строк за 3 робочих дні до початку такого періоду розрахунків.

Так, відповідно до акту здачі-приймання обладнання № 04/181 від 18.04.2013 року орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове оплатне користування обладнання, а саме побутовий госпблок БТ0007/1 з електричним конвектором, на наступних умовах: вартість оренди побутового госпблоку становить 49,50 грн. /одна доба (1485,00 грн./один місяць) за одну одиницю при умові передплати одразу за три місяці; вартість оренди конвектора електричного 0,00 грн./ одна доба (0 грн./ один місяць), за одну одиницю. Строк оренди визначений з 18.04.2013 року по 16.08.2013 року.

18.04.2013 року відповідач зробив передплату згідно з умовами Договору на суму 8340,00 грн. (приходний касовий ордер №СПД-000063 від 18.04.2013 року), яка, за розрахунком позивачки, складається: послуги оренди побутівки БТ0007/1 з 18.04.2013 року по 16.08.2013 року (за 120 днів зі знижкою 10% на суму 5940 грн.); транспортні послуги автомобіля з краном маніпулятором по доставці побутівки з с.Чабани - Конча-Заспа в сумі 1250 грн.; передплата транспортних послуг з майбутнього вивозу орендованої побутівки в сумі 1250 грн. (недоплата склала 100 грн., яку відповідач сплатив 04.11.2013 року).

Таким чином, щодо оренди побутівки у з 18.04.2013 року по 16.08.2013 року, то позивачка визнавала, що 18.04.2013 року відповідач здійснив оплату згідно з умовами Договору.

22.03.2016 року згідно з положеннями п.п. 13.4, 13.6. Договору позивачка як орендодавець розірвала договір та самостійно здійснила повернення майна з оренди шляхом вивозу побутівки, про що сторонами був складений відповідний акт прийому-здачі обладнання від 22.03.2016 року. Відповідно до положень п.п. 5.11-5.13 Договору послуги щодо транспортування обладнання були включені до орендної плати та сплачені в загальному порядку, визначеному договором.

Разом з тим, позивачка посилалась як на підстави позову на обставини, які суд не може змінити без згоди позивача та якими останній обґрунтовує вимоги, що в подальшому протягом вказаного періоду відповідач замовляв нові періоди оренди побутівки, фактично користувався орендованою побутівкою, але в порушення умов Договору оренди систематично порушував строки та суми оплати, які в період з 16.08.2013 року по 10.10.2014 року (420 днів) за домовленістю сторін становили ціну оренди 55 грн. за один день, а з 10.10.2014 року - 50 грн. за один день, здійснюючі подальші платежі виключно на банківську картку позивачки в Приватбанку.

Відповідно до ст.179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги та мають значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Однак позивачкою не зазначено та не надано жодного доказу щодо невиконання за викладених неї обставин, якими вона обґрунтовує заявлені вимоги, відповідачем договору відповідно до його умов, викладених у п.п. 6.2-6.4. Договору, зокрема щодо оренди побутівки в інші періоди, у дати яких сторони за умовами договору мали підписати акти, якими засвідчується факт здійснення (надання) оренди обладнання за такий період, та оплати її оренди в розмірі і на підставі рахунків, наданих орендодавцем за кожен конкретний період з урахуванням погоджених сторонами договору змін тарифу.

Відповідно до ч. 2 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Норми ст.ст. 57- 60 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу, зокрема своїх вимог, оскільки доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачкою не було доведено належними та допустимими доказами її твердження, викладені лише в позовної заяви, що до того, що відповідачем було порушено умови Договору оренди № ДОБ 04/181 від 18.04.2013 року, тому підстави для стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі та штрафних санкцій, встановлених цим договором, втрат від інфляції, процентів за користування коштами та пені за несвоєчасне виконання обов'язків за викладених позивачкою обставин як підстав позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530,610,625 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: