Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"12" грудня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В., при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що постійно проживає у АДРЕСА_1, який на підставі договору купівлі-продажу належав її батьку ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1. До дня смерті батька позивач ОСОБА_1 постійно підтримувала з ним тісні родинні стосунки, здійснювала поточний ремонт у будинку, однак, після смерті ОСОБА_3 вона не зверталась до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини. У зв'язку із тим, що на момент смерті батька вона фактично володіла та користувалась даним житловим приміщенням, вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину. Також у будинку АДРЕСА_1 з 11 березня 2003 року зареєстрована відповідач ОСОБА_2, яка у серпні 2015 року пішла з дому та до теперішнього часу у ньому не проживає, особистих речей відповідача у будинку немає, з моменту виїзду ОСОБА_2 комунальні послуги не сплачує, участі у здійсненні поточного ремонту будинку не приймає, а тому всі витрати по утриманню житлового приміщення несе позивач. Факт перебування відповідача зареєстрованим у зазначеному будинку перешкоджає позивачу реалізовувати своє право на користування та володіння ним, крім того, ОСОБА_1 вимушена сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих у домоволодінні осіб. У зв'язку із чим просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не прибули, надали заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із свідоцтвом про народження, виданого 01.10.1976 року Іллічівським відділом РАЦС м. Жданова, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

05 травня 2003 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 05.05.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маіуполя Донецької області. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «ОСОБА_1».

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 26 жовтня 1982 року ОСОБА_3 належить домоволодіння АДРЕСА_1, право власності на яке зареєстровано в Маріупольському БТІ 02.11.1982 року за реєстраційним № 12347.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 04.10.2013 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В матеріалах справи мається копія спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3, з якої вбачається, що після його смерті 13 лютого 2014 року його донька ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Згідно довідки № 1500, виданої 08.09.2016 року головою КСН «Мирний», ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 з 2013 року і по теперішній час разом із сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, стосовно якого відповідач ОСОБА_2 рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 березня 2013 року була позбавлена батьківських прав.

У відповідності до акту від 08.09.2016 року, складеному головою КСН «Мирний», у будинку АДРЕСА_1 з 11.03.2003 року зареєстрована ОСОБА_2, яка з червня 2015 року по теперішній час за цією адресою не проживає, участі у здійсненні ремонту будинку не приймає.

Також згідно акту від 27.10.2016 року, складеному головою КСН «Мирний», ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 зареєстрована, але не проживає, з 2001 року по 2009 рік мешкала в АДРЕСА_2, з 2009 року по 2010 рік - в АДРЕСА_3, з 2010 року по 2012 рік - у сел. Кам'яні потоки Полтавської області, з 2012 року по теперішній час її місцезнаходження невідоме.

З наведеного вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації більше року, а саме з 2012 року, в тому числі в момент відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_3

Натомість позивач, який є спадкоємцем першої черги за законом, на момент смерті батька та відкриття спадщини проживала в АДРЕСА_1 та в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті батька. Відомостей про інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріальної контори, матеріали спадкової справи на містять.

Відповідно до частини 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З огляду на вказані положення незалежно від отримання позивачем свідоцтва про право власності на спадщину та до оформлення ним своїх спадкових прав на отриманий у спадок будинок по АДРЕСА_1, останній належить позивачу з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своїм будинком на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1 з 2012 року, тобто понад рік без поважних причин, що підтверджується актами голови КСН «Мирний».

За таких обставин справи, суд вважає, що ОСОБА_2 підлягає визнанню такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 Донецької області.

Рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов