ухвала

іменем україни

20 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Іваненко Ю.Г., Закропивного О.В., Карпенко С.О., Кадєтової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності, за касаційними скаргами ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02 березня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на транспортний засіб: марка DAF, модель - FX 95.480, рік випуску - 2003, колір - сірий, об'єм двигуна - 12 580, номер шасі НОМЕР_3 та причіп SСНМІТZ, модель S 01, рік випуску 2002, колір - сірий, номер шасі НОМЕР_4, який був придбаний ним у ОСОБА_7 згідно з договором купівлі-продажу від 10 липня 2013 року.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на транспортний засіб: марка DAF, модель - FX 95.480, рік випуску - 2003, колір - сірий, об'єм двигуна - 12 580, реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області, та причіп SСНМІТZ, модель S 01, рік випуску 2002, колір - сірий, номер шасі НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_6 виданого Гайсинським ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Вінницькій області.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_8 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02 березня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності закрито.

У касаційних скаргах ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 просять скасувати ухвалу апеляційного суду, направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають задоволенню на таких підставах.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, набувши за правочином у власність рухоме майно, позивач фактично позбавлений можливості ним розпоряджатися, оскільки відповідач відмовляється вчинити дії, обумовлені договором купівлі-продажу від 10 липня 2013 року, щодо перереєстрації транспортного засобу на позивача, фактично оспорюючи його право власності позивача шляхом незгоди із отриманою ним грошовою сумою в рахунок вартості майна, а тому порушене право позивача підлягає захисту судом у спосіб, обраний ним шляхом визнання права власності на транспортні засоби.

Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення місцевого суду, апеляційний суд виходив з того, що оскарженим рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року не порушено його права, а тому у ОСОБА_8 відсутнє право на апеляційне оскарження.

Однак погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, 10 липня 2013 року в місті Липовець між ОСОБА_7, як продавцем та ОСОБА_6 як покупцем було укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є транспортний засіб: марка DAF, модель - FX 95.480, рік випуску - 2003, колір - сірий, об'єм двигуна 12580, номер шасі - НОМЕР_3 та причіп SCHMITZ, модель S 01, рік випуску 2002, колір - сірий, номер шасі - НОМЕР_4.

Ціну транспортного засобу сторонами було узгоджено в розмірі 319 600 грн, що еквівалентно 40 000 доларів США, яку покупець зобов'язався сплатити на користь продавця в готівковій формі в місті Липовець у день підписання договору, що оформляється розпискою.

У розділі 3 договору сторони узгодили, що продавець зобов'язаний передати транспортний засіб та документи на нього покупцеві протягом п'яти днів з дня підписання цього договору за актом приймання передачі, а продавець протягом 10 днів після підписання сторонами цього договору зобов'язаний вжити всіх залежних від нього заходів для здійснення перереєстрації (реєстрації) автомобіля та причепа на покупця. Сторони також узгодили місце виконання договору: м. Липовець Вінницької області (розділ 4 договору).

Належність ОСОБА_7 вказаного транспортного засобу: марка DAF, модель - FX 95.480, рік випуску - 2003, колір - сірий, об'єм двигуна 12580, номер шасі - НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 виданим Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області, та причіпа SCHMITZ, модель S 01, рік випуску 2002, колір - сірий, номер шасі - НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_2 - свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_6 виданим Гайсинським ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області.

На виконання умов договору купівлі продажу від 10 липня 2013 року сторонами цього договору було складено розписку 10 липня 2013 року, відповідно до якої ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_6 кошти у розмірі 319 600 грн, що еквівалентно 40 000 доларів США за проданий ним транспортний засіб марки DAF, модель - FX 95.480, рік випуску - 2003, колір - сірий, об'єм двигуна 12580, номер шасі - НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1 та причіп SCHMITZ, модель S 01, рік випуску 2002, колір - сірий, номер шасі - НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_2.

14 липня 2013 року згідно з актом приймання-передачі ОСОБА_7 передав ОСОБА_6, а останній прийняв транспортний засіб марки DAF, модель - FX 95.480, рік випуску - 2003, колір - сірий, об'єм двигуна 12580, номер шасі - НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1 та причіп SCHMITZ, модель S 01, рік випуску 2002, колір - сірий, номер шасі - НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтва про їх реєстрацію.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2015 року у справі № 147/1249/15-ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди накладено арешт на автомобіль DAF, модель - FX 95.480, рік випуску - 2003, колір - сірий, об'єм двигуна 12580, номер шасі - НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1 та причіп SCHMITZ, модель S 01, рік випуску 2002, колір - сірий, номер шасі - НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_2.

Позбавлення ОСОБА_7 права власності на майно унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позову про стягнення з нього на користь ОСОБА_8 суми боргу, унаслідок чого останній має підстави вважати своє право на отримання суми боргу порушеним.

Отже, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у ОСОБА_8 права на оскарження рішення суду першої інстанції на тій підставі, що суд не вирішував питання про його права та обов'язки, є передчасним, суперечить змісту статті 292 ЦПК України та перешкоджає подальшому провадженню в справі щодо існуючого спору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-76цс16.

З урахуванням викладеного ухвалу суду апеляційної інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню із направленням справи до апеляційного суду для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02 березня 2016 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий Ю.Г. Іваненко
Судді: О.В. Закропивний О.В. Кадєтова С.О. Карпенко І.М. Фаловська