Справа № 569/9405/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі - Андрощук О.Я.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_3 Олександрiвни, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 Олександрiвни, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 09 січня 2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_3 Олександрiвною укладено договір № ROHPGA00000108 відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 26 травня 2015 року має заборгованість в розмірі 9293,22 дол. США, з яких: 2035,45 дол. США - заборгованість за кредитом, 3287,11 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3970,66 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язання за договором №ROHPGA00000108 між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки. Направлена вимога про виконання забезпеченого зобов'язання залишена без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні подав заяву про зменшення позовних вимог з врахованням судового рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 квітня 2011 року та просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 Олександрiвни та ОСОБА_4 суму в розмірі 7025,07 дол. США, судові витрати у справі та окремо з ОСОБА_4 2268,15 дол. США заборгованості. Зменшені позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задоволити.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву, просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Заслухавши думку сторін, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд важає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено що 09 січня 2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк) та ОСОБА_3 Олександрiвною було укладено договір №№ROHPGA00000108 відповідно до якого банк надає кредит у розмірі 5000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та 0,2 % винагороди щомісячно.

Відповідно до п. 7.4 кредитного договору визначено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,65 % на місяць розрахованих на суму непогашеної в строк заборгованості.

Пунктом 4.1 сторони визначили, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2., 2.2.3. даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не меньше 1 гривні за кожний день прострочки.

З договору поруки укладеного 09 січня 2007 року, між банком та ОСОБА_4 судом встановлено, що предметом договору є надання поруки за кредитним договором №ROHPGA00000108 по сплаті кредиту, відсотків, комісії та пені.

З розрахунку заборгованості судом встановлено, що позичальник, станом на 26 травня 2015 року має заборгованість, у розмірі 9293,22 дол. США, з яких: 2035,45 дол. США - заборгованість за кредитом, 3287,11 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3970,66 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Між сторонами наявне рішення Рівненського міського суду від 12 квітня 2011 року, за яким стягнуто заборгованість станом на 11 квітня 2011 року в розмірі 2268,15 дол. США, тому суд враховує правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України справа №6-1206цс15.

Судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК.

Отже вимога по стягненню всієї суми заборгованості з поручителя, є правомірною.

З позичальника ОСОБА_3, підлягає стягненню різниця по заборгованості з пені та відсотків, яка виникла з 12 квітня 2011 року по 26 травня 2015 року, що скаладає 7025,07 дол. США..

Згідно частини 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 629 ЦК Українидоговір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 527 ЦК України, Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно положеньст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Статтею 533 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.1 ст. 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові

Отже позовні вимоги банку є підставними, але враховуючи заяву представника відповідача суд відмовляє в задоволенні позову за спливом строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 267,509,525,526,530,536,625,549-552,1050,1054 ЦК України, ст.ст. 15,208,209,213,214,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_3 Олександрiвни, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_6