Справа № 131/2668/14-ц Провадження № 22-ц/772/2468/2016Головуючий в суді першої інстанції Димбіцький Ю. В.
Категорія 23 Доповідач Кучевський П. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого : Кучевського П.В.

Суддів : Рибчинського В.П., Сопруна В.В.

При секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Мрія-Вік» на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 до Приватного підприємства «Мрія-Вік» про визнання договорів недійсними, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 звернулись до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вони у період з 2010 по 2012 роки уклали з відповідачем договори оренди належних їм земельних ділянок. Під час укладення цих договорів не було дотримано вимог ст. 37 Закону України «Про охорону земель», положень Указу Президента України від 2 грудня 1995 року № 1118/95 «Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення», зокрема щодо проведення обов'язкового агрохімічного обстеження стану об'єктів оренди при зміні користувача землі, що дало б змогу встановити у якому конкретно стані було передано земельні ділянки з відображенням цих даних в агрохімічних паспортах.

У договорах оренди відсутні посилання на конкретні домовленості між сторонами щодо всіх істотних умов договору оренди землі, досягнення яких вимагається ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» зокрема щодо умов збереження стану об'єктів оренди та умов їх повернення, а лише наведено загальний перелік дій, які мають вчинятися для збереження цього стану та вказано обов'язок орендаря повернути орендодавцям земельні ділянки у стані, не гіршому ніж він одержав їх у оренду.

Через наведені порушення вимог законодавства неможливо встановити в якому конкретно стані земельні ділянки передано у оренду, у якому стані вони мають зберігатись та бути повернені, чим порушуються права позивачів здійснювати контроль за станом їх майна, передбачені ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі», а також їх інтереси у тому що б стан їх земельних ділянок за час користування орендарем не погіршився, тому позивачі просили визнати недійсними укладені між ними та відповідачем договори.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 березня 2015 року позов задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Приватне підприємство «Мрія-Вік» звернулося до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 березня 2015 року та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції неодноразово переглядалося судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 19 листопада 2015 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи (ч. 4 ст. 338 ЦПК України).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від червня 2016 року справу призначено до розгляду на 20 липня 2016 року про що повідомлено сторін. Сторони будучи належним чином повідомлені у судове засідання не з'явилися.

ПП «Мрія-Вік» надіслало на адресу суду листа про зміну керівника підприємства та відкликання повноважень представника ОСОБА_25, однак не направило для участі в судовому засіданні іншого представника із дійсними повноваженнями на представництво інтересів підприємства.

За правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга Приватного підприємства «Мрія-Вік» підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам Закону не відповідає.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України (в редакція чинній на момент виникнення спірних правовідносин), істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Судом встановлено, що в період 2010 - 2012 років між власниками земельних ділянок сільськогосподарського призначення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 та Приватним підприємством «Мрія-Вік» були укладені договори оренди земельних ділянок. На підставі цих договорів оренди земельні ділянки були передані в оренду відповідачу (а.с. 39-245 т. 1, а.с. 1-127 т. 2).

За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов'язки.

Позивачі мотивують свої вимоги тим, що під час укладення оспорюваних договорів оренди не було дотримано вимог ст. 37 Закону України «Про охорону земель», положень Указу Президента України від 2 грудня 1995 року № 1118/95 «Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення», зокрема щодо проведення обов'язкового агрохімічного обстеження стану об'єктів оренди при зміні користувача землі, що дало б змогу встановити у якому конкретно стані було передано земельні ділянки з відображенням цих даних в агрохімічних паспортах.

Однак такі доводи позивачів не відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Так, відповідно до указу Президента України «Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення» від 2 грудня 1995 року № 1118/95 уразі зміни власника чи користувача землі її паспортизація здійснюється в обов'язковому порядку незалежно від часу останнього обстеження.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що паспортизація землі проводиться у разі зміни її власника чи користувача.

Позивачі були не користувачами земельних ділянок, а їх власниками і передали останні в оренду - тимчасове користування, тобто зміни власників земельних ділянок не відбулося, як і зміни землекористувача, оскільки правовий статус позивачів щодо земельних ділянок був іншим.

Чинним законодавством не передбачено обов'язкове проведення при передачі власником земельної ділянки в оренду (платне володіння та користування) паспортизації об'єктів оренди.

Крім цього суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що у договорах оренди відсутні зазначення конкретних домовленостей між сторонами щодо всіх істотних умов договору оренди землі, досягнення яких вимагається ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» зокрема щодо умов збереження стану об'єктів оренди та умов повернення об'єктів оренди.

З цілісного аналізу договорів оренди вбачається, що сторони домовилися про всі істотні умови договорів. Зокрема п. 16, 17 оскаржуваних договорів містять умови збереження стану об'єкта оренди, які полягають у зобов'язаннях орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дотримуватися режиму використання земельної ділянки, недопущення погіршення родючості ґрунту, застосування природоохоронних технологій виробництва, недопущення погіршення екологічної обстановки на території.

Умови повернення земельних ділянок врегульовані п. 21-24 спірних договорів, у яких вказано, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов'язаних зі зміною її стану має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування, спір вирішується у судовому порядку.

Таким чином, доводи позовної заяви про те, що сторони не визначилися із такими істотними умовами договору як збереження стану об'єктів оренди та повернення об'єктів оренди, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Посилання представника позивачів на те, що договори оренди землі підлягають визнанню недійсними з підстав не дотримання вимог Закону України «Про оренду землі» на час їх укладення, є необґрунтованими та не доводять ознак порушення прав позивачів, спосіб захисту яких визначений ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, договори оренди укладені у письмовій формі, пройшли державну реєстрацію, позивачі у справі мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення позивачів було спрямоване на укладення договору оренди, що ними не оспорювалось.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України, щодо застосування статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у подібних правовідносинах у справах про визнання недійсним договору оренди землі, викладену у постанові від 21 січня 2015 року по справі № 6-215цс14, яка в силу вимог ст. 360 7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд України вказав, що з урахуванням статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивачами у відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України не доведено факту порушення їх прав під час укладення спірних договорів.

На підставі встановленого, колегія суддів приходить до висновку, що сторони уклали договори оренди землі з врахуванням усіх істотних умов визначених ст. 15 Закону України «Про оренду землі» сумлінно виконували свої зобов'язання по договірним відносинам і ніяких суперечок по умовам договору до моменту звернення до суду між ними не виникало, орендна плата за час дії договорів була прийнята позивачами без зауважень, а тому відсутні підстави для визнання вказаних договорів недійсними.

Враховуючи те, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, не доведено обставини, які суд вважав встановленими, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Мрія-Вік» задовольнити.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 березня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ П.В. Кучевський

Судді: /підпис/ В.П. Рибчинський

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно із оригіналом

Головуючий: П.В. Кучевський