У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Мотивуючи заяву тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована в с.Оноківці Ужгородського району, на території колишнього садівничого товариства «Жасмін», що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №027022 від 18.12.2001 року. Однак, у вказаному актів було допущено помилку в частині написання по-батькові заявника, а саме замість «Яношович» вказано «Іванович», а тому заявник просить встановити факт належності йому вказаного правовстановлюючого документу.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч. 3 ст. 235 ЦПК України).

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст. ст.119, 258 ЦПК України.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Статтею 258 ЦПК України передбачено вимоги щодо змісту та форми заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зокрема у заяві повинно бути зазначено : 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. Частиною другою вказаної статті, крім вище перелічених вимог, також передбачено, що до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У зв`язку з цим заявнику слід надати суду відомості на підтвердження того, що вищезазначений державний акт на право приватної власності на землю є дійсними, і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення та з якою метою необхідно встановити такий факт.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно яким заінтересованими особами під час розгляду справ про встановлення фактів можуть бути особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від мети факту, що підлягає встановленню; організації та установи, які згідно із законом мали б засвідчити той чи інший юридичний факт, але з тих чи інших причин своєчасно цього не зробили і така можливість втрачена; організації та установи, у яких заявник реалізуватиме рішення про встановлення юридичного факту.

Заявник просить встановити факт належності ОСОБА_1 державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №027022 від 18.12.2001 року.

Разом з тим, всупереч вимогам п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України заявник не зазначає у якості сторони по справі (заінтересованих осіб) та в порушення вимог ст.120 ЦПК України не надає копії заяви та доданих до такої документів для вказаних сторін.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне заяву залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Розяснити, що в разі усунення недоліків у зазначений строк заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків до 12 грудня 2016 року, але не більше трьох днів з дня отримання ним ухвали. Розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2