Справа № 2/359/1242/16
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Журавського В.В.

при секретарі - Алфімовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Бориспільського міськрайонногосуду Київської області від 27 жовтня 2005 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від його заробітку (доходу). 25 серпня 2012 року ОСОБА_1 одружився із ОСОБА_4 та 18 січня 2013 року у них народився син ОСОБА_5 Крім цього, на утриманні позивача знаходяться непрацездатні батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Дружина позивача ОСОБА_8 знаходилась у декретній відпустці для догляду за дитиною з 06 листопада 2012 року до досягнення дитиною трирічного віку. З 01 вересня 2012 року дружина позивача є студенткою заочної форми навчання у ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет ім. Г.Сковороди», загальна вартість навчання в якому становить 25200 гривень. На її утриманні також знаходяться непрацездатні батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Крім спільної з позивачем дитини, ОСОБА_8 має доньку від першого шлюбу ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка з 01 вересня 2015 року навчається на денній формі у Київському кооперативному інституті бізнесу і права, де загальна вартість навчання складає 20400 гривень. Враховуючи вищезазначені обставини позивач не має можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, що встановлено рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2005 року. У звязку з цим ОСОБА_1 просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються із нього на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2005 року та стягувати з нього на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з моменту набрання рішення суду чинності.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_12 позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Відповідач та її представник ОСОБА_13 у судовому засіданні заперечували проти позову та надали суду письмові заперечення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні предявленого позову належить відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2005 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 жовтня 2005 року, по досягненню дитиною повноліття (а.с.33).

У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Встановлено, що 25 серпня 2012 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, яка після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище на «Шум». Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.14).

Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19).

З договору про надання освітніх послуг ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет ім. Г.Сковороди» від 15 серпня 2012 року вбачається, що ОСОБА_8 є студенткою заочної форми навчання з терміном навчання до 30 червня 2016 року (а.с.37-38).

Судом також встановлено, що падчерка позивача, донька від першого шлюбу ОСОБА_8 - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 вересня 2015 року є студенткою денної форми навчання Київського кооперативного інституту бізнесу і права з терміном навчання до 30 червня 2018 року, що підтверджується договором про надання освітніх послуг №15.090 від 27 серпня 2015 року (а.с.39-40).

Як вбачається з довідки, виданої ДП МА «Бориспіль» №14.5-59/1-400 від 12 березня 2016 року, ОСОБА_1 працює на посаді начальника відділу та має посадовий оклад 9690 гривень (а.с.42-44).

З наданих відповідачем письмових заперечень та доданих до них доказів вбачається, що стан здоровя сина позивача та відповідача ОСОБА_3 є незадовільним. Він має вроджені вади сечової системи, вади зору, плоскостопість І ступеня, сколіоз, хронічний тонзиліт та перебуває на постійному диспансерному обліку та потребує постійного догляду, що підтверджується відповідними медичними довідками (а.с.77-79).

За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Всупереч цьому, ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що сплата аліментів у вищезазначеному розмірі ставить його та його сімю у скрутне матеріальне становище. Оскільки сам по собі факт укладення шлюбу з ОСОБА_8 та народження сина ОСОБА_5 не впливає на спроможність ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина від першого шлюбу ОСОБА_3

До того ж суд звертає увагу на те, що позивач має двох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5, тому відповідно у нього існує обовязок утримувати обох дітей на однаковому матеріальному рівні.

Суд критично сприймає доводи позивача стосовно того, що його дружина ОСОБА_8 перебуває у декретній відпустці та навчається в ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет ім. Г. Сковороди», як на обставину, що свідчить про зміну матеріального становища, яка впливає на виконання обовязку щодо сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 Оскільки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому на час предявлення даного позову ОСОБА_8 не може перебувати у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, оскільки ОСОБА_5 вже досяг трирічного віку. Крім цього, вказівка на те, що ОСОБА_8 навчається в ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет ім. Г. Сковороди», вартість навчання за рік в якому становить 6300 гривень, також не береться до уваги судом. Оскільки ОСОБА_8 навчається на заочній формі навчання, що не виключає можливість одночасно працювати та мати стабільну та офіційну заробітну плату. Окрім цього, відповідно до договору строк навчання становить до 30 червня 2016 року, тобто на час розгляду справи навчання вже закінчилося.

Позивач та його представник не надали до суду належних доказів на підтвердження тієї обставини, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають його непрацездатні батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_6

У відповідності до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Незважаючи на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є непрацездатними, що підтверджується відповідними копіями пенсійних посвідчень (а.с.25,26). Проте сам по собі факт непрацездатності не свідчить проте, що батьки позивача потребують матеріальної допомоги, а також те, що позивач надає таку матеріальну допомогу.

До аналогічного висновку суд приходить також щодо того, що на утриманні ОСОБА_8 перебувають її непрацездатні батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Оскільки відповідні належні докази на підтвердження даної обставини в матеріалах справи відсутні. Крім цього, та обставина, що на утриманні дружини платника аліментів перебувають непрацездатні батьки не впливає на матеріальний стан платника аліментів та не свідчить про неможливість сплати аліментів у розмірі, визначеному рішенням суду.

У відповідності до ч.1 ст.268 СК України мачуха, вітчим зобов'язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

У звязку з цим, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що неповнолітня падчерка позивача ОСОБА_11 перебуває на його утриманні. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_15, батько неповнолітньої ОСОБА_11, приймає участь у вихованні та матеріально утримує свою дочку, зокрема сплачує аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно, а також приймає участь в оплаті вартості навчання та навчально-репетиторських курсів. Таким чином, матеріально утримує ОСОБА_11 її батько ОСОБА_15

Згідно з положенням ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано беззаперечних доказів того, що зміна його сімейного стану призвела до погіршення матеріального становища, а також те, що його матеріальний стан змінився наскільки, що він неспроможний сплачувати аліменти у вказаному вище розмірі.

Крім цього, у разі зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 це може вплинути на можливість надати дитині повноцінний рівень фізичного, інтелектуального та культурного розвитку, що є неприпустимим з огляду на положення ч.8 ст.7 СК України.

За правилами ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Тому суд вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання його малолітнього сина ОСОБА_3

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З квитанції №14182385-1 від 09 березня 2016 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ч.8 ст.7, ч.1 ст.192, ч.1 ст.202, ч.1 ст.268 СК України, ст.ст.8, 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну та зменшення розміру аліментів на утримання сину ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час оголошення рішення, на протязі 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Журавський