Справа №466/7015/15-ц
Провадження №2/621/575/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

( З а о ч н е )

18 липня 2016 року Зміївський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Чигриної Л.Г.

при секретарі Єрмоленко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Змііївського районного суду

цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства « Ідея Банк»

до ОСОБА_1 « Про стягнення боргу за кредитним договором »,

В С Т А Н О В И В :

Публічне Акціонерне Товариство « Ідея Банк» звернулось до суду з позовом

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог позивач послався на те, що 11.12.2013 року з відповідачкою

ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № Р07.197.70929 та остання отримала

кредит у розмірі 15 200 гр., зі сплатою 10 % річних, з погашенням кредиту та процентів у

терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Зазначив, що ПАТ «Ідея Банк» свої зобовязання за кредитним договором виконав

в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 не повернула банку отриманий кредит у встановлений

договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію.

Останній платіж відповідачка ОСОБА_1 здійснила 25.05.2015 року.

Вказав, що сума боргу відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором

№ Р07.197.70929 від 11.12.2013 року, станом на 17.08.2015 року становить:

- 3 462 гр. 68 коп. основний борг;

- 6 230 гр. 30 коп. прострочений борг;

- 3 378 гр. 98 коп. прострочені проценти;

- 74 гр. 36 коп. строкові проценти;

- 243 гр. 20 коп. нарахована плата за обслуговування кредиту;

Також зазначив, що пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору за

період 1 рік, а саме з 17.08.2014 року по 17.08.2015 року, становить:

- 8 770 гр. 67 коп. пеня за несвоєчасне погашення платежів

Отже загальна заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором

№ Р07.197.70929 від 11.12.2013 року, станом на 17.08.2015 року складає в розмірі

22 160 гр. 19 коп..

Згідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись

належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання

зобовязань не допускається.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими

грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких

встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Всупереч вказаним нормам та умов кредитного договору відповідачка

ОСОБА_1 свої зобовязання перед позивачем щодо повернення кредиту, нарахованих

відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови

кредитного договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання

або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне

виконання).

Згідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він

не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений

договором або законом.

Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають

правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі відшкодування

збитків.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має

відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у

ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення

свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок

позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення

повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення

частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Зауважив, що оскільки відповідачка ОСОБА_1 у добровільному порядку не

сплатила заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за

користування кредитом та інші обовязки, тому позивач змушений звернутись за

захистом своїх порушених прав та інтересів до суду.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ Ідея Банк заборгованість

за кредитним договором № Р07.197.70929 від 11.12.2013 року у розмірі 22 110 гр. 19 коп..

Також просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору

у розмірі 243 гр. 60 коп..

В судове засідання позивач ПАТ « Ідея Банк » не з'явився, 18.07.2016

року на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у відсутності свого

представника, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі, проти

заочного розгляду справи не заперечує.( а.с. 68-73)

18.07.2016 року на адресу суду також надіслав заяву про приєднання до матеріалів

справи доказів про понесені витрати, повязані з публікацією оголошення, в якій уточнив

та збільшивши обєм позовних вимог.

Додатково просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь ПАТ

Ідея Банк витрати, повязані з публікацією у пресі оголошення про виклик

відповідача до суду в розмірі 278 гр. 40 коп.. ( а.с. 68-73)

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання також не з'явилась, про місце

та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать:

- повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень, які були

вручені їй особисто 04.05.2016 року та за довіреністю 20.05.2016 року, 05.07.2016 року.

(а.с. 44, 53, 67)

- відомості про відстеження пересилання поштових відправлень, згідно яких

рекомендовані поштові відправлення з викликом до суду були вручені їй особисто

04.05.2016 року, 20.05.2016 року, (а.с. 48-49, 57-58)

Також відповідачка ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи була

повідомлена через оголошення у пресі, яке було опубліковано у газеті «Слобідський край»

№ 83 від 12.07.2016 року, сторінка 6. (а.с. 70)

Про причини неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її

відсутністю не надходило, а тому суд розглядає справу згідно зі ст. 225 ЦПК України

на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач.

18.07.2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212,213 ЦПК

України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,

повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів,

суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 11.12.2013 року між ПАТ "Ідея Банк"

та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № Р07.197.70929.

(а.с.14-15)

Згідно вказаного договору відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі

15 200 гр., зі сплатою 10 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни,

передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

(а.с. 14-15)

ПАТ "Ідея Банк" свої зобовязання за кредитним договором № Р07.197.70929

від 11.12.2013 року виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачці ОСОБА_1

кредит у розмірі, встановленому договором, про свідчить:

- ордер розпорядження № 1 про видачу кредиту;(а.с. 13)

- меморіальний ордер № Р07.197.70929.1 від 11.12.2013 року.(а.с. 17)

Відповідачка ОСОБА_1 не надавала своєчасно банку грошові кошти для

погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно

до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

(а.с. 16)

Відповідачка ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором не виконала.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного

законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового

обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій

обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено

договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його.

виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушення зобов'язання у відповідності зі ст.610 ЦК України є його невиконання

або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто неналежне

виконання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові

наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що укладений 11.12.2013 року між

ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою ОСОБА_1 кредитний договір № Р07.197.70929

є обовязковим для виконання цими сторонами.

Вказаним договором визначено порядок виконання відповідачем повернення

позики і зобов'язань по сплаті відсотків, а відповідно до ст. 530 ЦК України - визначено

строк права вимоги у позивача.

Згідно ст. 1050 ЦК України позивальник зобовязаний повернути суму позики.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 не виконала

свої обов'язки перед ПАТ «Ідея Банк» по поверненню грошових коштів для

погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно

до умов договору на загальну суму 22 160 гр. 19 коп., чим порушила умови укладеного з

нею договору № Р07.197.70929 від 11.12.2013 року, і вимоги закону.

Правилами ст.ст. 526,629 ЦК України і умовами договору № Р07.197.70929 від

11.12.2013 року встановлено обов'язок відповідачки ОСОБА_1 виконувати

укладений договір № Р07.197.70929 від 11.12.2013 року належним чином.

Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний

строк.

У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, у відповідачки

ОСОБА_1 станом на 17.08.2015 року виникла заборгованість у розмірі

22 160 гр. 19 коп., яка складається з наступного:

- 3 462 гр. 68 коп. основний борг;

- 6 230 гр. 30 коп. прострочений борг;

- 3 378 гр. 98 коп. прострочені проценти;

- 74 гр. 36 коп. строкові проценти;

- 243 гр. 20 коп. нарахована плата за обслуговування кредиту;

- 8 770 гр. 67 коп. пеня за несвоєчасне погашення платежів.

Відповідно до ч. 3 ст. 551ЦК України розмір неустойки може бути зменшений

за рішенням суду, якщо він значноперевищує розмір збитків, та за наявності інших

обставин, які мають істотне значення.

Положенням ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки може

бути застосоване лише до процентів, які нараховуються як пеня, оскільки вони є засобами

цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин, суд вважає можливим застосування до правовідносин, які

виникли внаслідок укладення між вказаними сторонами споживчого кредиту, положень

п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо зменшення розміру

штрафних санкцій у вигляді пені, яка згідно ст. 549 ЦК України, є видом забезпечення

виконання зобов'язання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5

« Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»

роз'яснено щодо відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав

споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово -

кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі, про надання

кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій.

Крім того, суд вважає, що при вирішенні даного спору необхідно застосовувати

висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011

року у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2

щодо офіційного тлумачення положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст.. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22

Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст.42

Конституції України та постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року « Про практику

застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних

правовідносин», які прямо вказують на поширення дії даного закону на кредитні

відносини, як щодо укладання, так і виконання даної категорії договорів.

Положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів

розповсюджує свою дію на умови кредитного договору стосовно пені, що дає змогу

обмежити її розмір до 50 % суми основної заборгованості.

Стосовно ч. 3 ст. 551 ЦК України судова практика полягає в тому, що підставою

для зменшення неустойки за рішенням суду є наявність хоча б однієї з підстав

передбаченої даною статтею, а саме, значне перевищення суми неустойки розміру збитків,

інші обставин, які мають істотне значення.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо

загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду

сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки

за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Пеня за несвоєчасне погашення платежів за кредитним договором № Р07.197.70929

від 11.12.2013 року, розрахована позивачем ПАТ « Ідея Банк», становить суму

в розмірі 8770 гр. 67 коп. та значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідачки

ОСОБА_1 за кредитним договором № Р07.197.70929 від 11.12.2013 року підлягає

сума у розмірі 1731 гр. 34 коп. пені, як 50 % від розміру заборгованості по кредиту в сумі

3462 гр. 68 коп., яка становить розмір основної заборгованості.

На даний час відповідачка ОСОБА_1 продовжує ухилятись від виконання

зобов'язання i заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав

ПАТ "Ідея Банк".

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ПАТ «Ідея Банк » є частково

обґрунтованим, він підтверджений належними доказами, позовні вимоги банка

відповідають правилам та умовам укладеного договору, а саме, кредитного договору

№ Р07.197.70929 від 11.12.2013 року і закону, а відтак вважає на необхідне стягнути з

відповідачки ОСОБА_1, заборгованість в загальному розмірі 15 120 гр. 86 коп., яка

складається з наступного:

- 3 462 гр. 68 коп. основний борг;

- 6 230 гр. 30 коп. прострочений борг;

- 3 378 гр. 98 коп. прострочені проценти;

- 74 гр. 36 коп. строкові проценти;

- 243 гр. 20 коп. нарахована плата за обслуговування кредиту;

- 1 731 гр. 34 коп. пеня за несвоєчасне погашення платежів.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, вирішуючи питання про розподіл судових

витрат між сторонами, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої

сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору

та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору визначається по даній справі Законом України

« Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-УІ, оскільки дана справа надійшла

до суду 31.08.2015 року, тобто до набрання 01.09.2015 року чинності Законом України

« Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового

збору» № 484- УІІІ від 22.05.2015 року, а тому з вимог майнового характеру становив

1% від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, яка станом

на 01.01.2015 року складала 1218 гр..

З матеріалів справи вбачається, що позивач ПАТ «Ідея Банк» сплатив суму

судового збору в розмірі 243 гр. 60 коп., згідно меморіального ордеру № PX:24(193949)

від 25.08.2015 року. (а.с. 5)

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати

присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,

а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких

позивачеві відмовлено.

Оскільки позовні вимоги ПАТ «Ідея Банк» задоволені частково, то суд

вважає на необхідне присудити позивачу з відповідачки ОСОБА_1 витрати, пов'язані

з оплатою судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Вимоги позивача ПАТ «Ідея Банк» задоволені судом на 68,2 %, а тому

з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору не в розмірі

243 гр. 60 , а в сумі 166 гр. 14 коп., яка становить 68,2 % від суми, сплаченої при

зверненні до суду.

В решті позовних вимог позивачу ПАТ «Ідея Банк» суд вважає на необхідне

відмовити за необґрунтованістю.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач ПАТ «Ідея Банк» розмістив

оголошення про виклик відповідача в судове засідання в газеті «Слобідський

край» № 83 від 12.07.2016 року, сторінка 6, та сплатив витрати на публікацію

оголошення в газеті в розмірі 278 гр. 40 коп., згідно рахунку на оплату № 1621 від

01.07.2016 року. (а.с. 71)

Однак, не дивлячись на вищевказане, суд вважає на необхідне відмовити

у задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_1 витрат,

повязаних з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, а саме, витрат на

публікаціюоголошення в газеті «Слобідський край » в розмірі 278 гр. 40 коп., оскільки

ПАТ «Ідея Банк» не надав суду оригінал платіжного доручення прооплату такої

суми, а обмежився приєднанням копіїрахунку на оплату № 1621 від 01.07.2016 року про

оплату такої суми.

У вказаній частині вимог суд вважає на необхідне позивачу ПАТ «Ідея Банк»

відмовити.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст.3,10,11,60,79, 88, 212-215 ЦПК України,

ст.ст. 526, 530,611, 625,629 ЦК України , суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства « Ідея Банк»

до ОСОБА_1 « Про стягнення боргу за кредитним договором »

задовольнити частково.

1. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

яка народилася у м. Скалат Тернопільської області, яка має ідентифікаційний номер

№ НОМЕР_1, яка не перебуває на реєстраційному обліку, фактично проживає за

адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Федорівка, вул. Павлова, 5 на користь

Публічного Акціонерного Товариства « Ідея Банк » ( рахунок № 0929.980

в ПАТ «Ідея Банк », МФО 336310, ) суму заборгованості за

кредитним договором № Р07.197.70929 від 11.12.2013 року в розмірі 15 120 гр. 86 коп.

(пятнадцять тисяч сто двадцять гр. 86 коп.), в решті вимог - відмовити за

необґрунтованістю.

2. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

яка народилася у м. Скалат Тернопільської області, яка має ідентифікаційний номер

№ НОМЕР_1, яка не перебуває на реєстраційному обліку, фактично проживає за

адресою:Харківська область, Зміївський район, с. Федорівка, вул. Павлова, 5 на користь

Публічного Акціонерного Товариства « Ідея Банк » ( рахунок № 0929.980

в ПАТ «Ідея Банк », МФО 336310, ) суму судового збору в розмірі

166 гр. 14 коп. (сто шістдесят шість гр. 14 коп.), в решті вимог - відмовити за

необґрунтованістю.

Копію заочного рішення надіслати відповідачці ОСОБА_1 не пізніше трьох

днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою

заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його

копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне

рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку

на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку

на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області

через Зміївський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Зміївського районного суду Чигрина Л.Г.