Справа №577/106/16 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/536/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 лютого 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі ПАТ) звернулось до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 02.09.2011 року в розмірі 16 903 грн. 88 коп.

Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ, посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, порушення норм процесуального та матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

На думку апелянта, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував те, що вимоги до ОСОБА_3, яка є спадкоємцем боржника ОСОБА_4, була предявлена в межах строків, передбачених ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Зокрема, 15 серпня 2014 року направлено претензію кредитора до Конотопської міської державної нотаріальної контори, а 10 жовтня 2014 року на адресу ОСОБА_3 надіслано лист претензію.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення відповідачки проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є : невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржуване рішення відповідає не у повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02 вересня 2011 року ОСОБА_4 підписано анкетузаяву про приєднання до Умов та Привал надання банківських послуг у ПАТ ( а.с. 6 ).

Окрім того, в цей же день, ОСОБА_4 підписав довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти ( а.с. 103 ).

01.04.2013 року ОСОБА_4, продовжуючи дію кредитного договору, змінив тип кредитної картки з «Універсальної« на «Gold» та тривалий час не мав простроченої заборгованості ( а.с. 4 ).

Даний договір є договором приєднання та складається із кількох документів ( ст. 207 ЦК України ).

15 квітня 2014 року помер позичальник ОСОБА_4 ( а.с. 31 ).

Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ст.ст. 1219, 1282 ЦК України слідує, що в разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязальним правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи ( боржника ) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобовязанні.

Станом на дату смерті 15 квітня 2014 року ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором становила 16 903 грн. 88 коп., з них 16 629 грн. 18 коп. за кредитом, 274 грн. 70 коп. за відсотками ( а.с. 4 ).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач про відкриття спадщини дізнався ще в вересні 2014 року, проте до суду з позовом про стягнення з спадкоємця звернувся лише 28 грудня 2015 року, тобто за межами шестимісячного строку, визначеного ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Проте з такими висновками колегія суддів не може погодитися, оскільки вони зроблені внаслідок порушення вимог матеріального законодавства, а також неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, ч.ч. 1-3 ст. 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, з викладеного слідує, що заборгованість за кредитним договором у випадку смерті боржника погашається за рахунок його спадкоємців у разі : прийняття спадщини спадкоємцями; наявності спадкового майна; а також предявлення вимоги кредитором у межах строків, визначених ст. 1281 ЦК України.

Наведені норми не встановлюють певного порядку пред»явлення вимог до спадкоємців та мають на меті у передбачений законом строк інформування останніх про зобов»язання спадкодавця перед кредитором. Окрім того, передбачено обов»язок спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про борг.

Вимога може бути пред»явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця.

Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов»язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

З матеріалів справи вбачається наступне.

19.08.2014 року, тобто у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, Конотопською міською державною нотаріальною конторою було прийнято від ПАТ претензію кредитора до спадкоємців позичальника ОСОБА_4, після чого була заведена спадкова справа ( а.с. 86, 90 ).

12.09.2014 року до вказаної держнотконтори звернулася з заявою про прийняття спадщини відповідачка ОСОБА_3, якій було повідомлено про заборгованість спадкодавця за кредитом ПАТ ( а.с. 91, 95 ).

10 жовтня 2014 року, безпосередньо на адресу ОСОБА_3 ПАТ було повторно надіслано листпретензію ( а.с. 37-38 ). Ці дії також були вчинені ПАТ в межах строків, встановлених ст. 1281 ЦК України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позивач про відкриття спадщини дізнався ще у вересні 2014 року, проте до суду з позовом про стягнення з спадкоємця звернувся лише 28 грудня 2015 року, тобто за межами шестимісячного строку, визначеного ч. 2 ст. 1281 ЦК України, не ґрунтуються на законі. Суд помилково ототожнив строк пред»явлення кредитором вимог до спадкоємця зі строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу, що призвело до невірного вирішення справи.

Колегією суддів встановлено також, що ОСОБА_4 на праві власності належить 3/20 частини будинку з надвірними будівлями по вул. Батуринській, 22 у м. Конотопі Сумської області ( а.с. 116 ).

Вказане майно ОСОБА_4 заповів відповідачці, а остання прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини ( а.с. 91, 93 ). Цю заяву відповідачка не відкликала та від прийняття спадщини не відмовлялася.

Як вбачається із копії спадкової справи, а також пояснень відповідачки в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_4, в порушення вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, не отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Відповідачка пояснює це відсутністю коштів.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В свою чергу, ч. 3 ст. 1296 ЦК України також передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Задовольнити вимоги кредитора ПАТ шляхом одноразового платежу відповідачка не бажає. За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, є підстави для накладення стягнення на майно, яке було передане відповідачці у натурі, тобто на вищезгадані 3/20 частини будинку з надвірними будівлями.

Таким чином, згідно з пунктами 3 та 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу та позов ПАТ задовольнити частково, в рахунок погашення боргу спадкодавця, накласти стягнення на майно, яке було передане відповідачці.

Відповідно до ч.ч. 1 та 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ПАТ є обґрунтованими, підлягає задоволенню і апеляційна скарга банку, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь ПАТ 1218 грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а також 1339 грн. 80 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » задовольнити частково.

Заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 лютого 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк « ПриватБанк » від 02.09.2011 року в розмірі 16 903 грн. 88 коп. звернути стягнення на одержану ОСОБА_3 спадщину - 3/20 частини будинку з надвірними будівлями по вулиці Батуринській, 22 у місті Конотопі Сумської області, в межах вартості успадкованого майна.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » 1218 гривень 00 копійок судового збору за розгляду справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » 1339 гривень 80 копійки судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді