н/п 2/490/2935/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 р. м.Миколаїв

Центральний районий суд м.Миколаєва

у складі головуючого судді Мамаєвої О.В.

із секретарем Баришніковою І.М.

за участю позивача ОСОБА_1, та його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до ОСОБА_3, в якому просив суд визнати право власності на 56/100 часток земельної ділянки, що пропорційно до часток осіб у праві власності на житло. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що після смерті свого батька він отримав спадщину у вигляді 56/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння із відповідною часткою господарських та побутових споруд та будівель, що розташовані за адресою: м.Миколаїв, пр. Центральний (Леніна) 276, проте свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку він не отримав, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку не відповідає частці у праві спільної часткової власності на домоволодіння.

Розмір земельної ділянки відповідно до вимог ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, має бути пропорційним частці особи у праві власності жилого будинку.

Однак, відповідач не визнає право позивача на земельну ділянку та відмовляється визнати факт того, що із зміною розміру частки у домоволодінні, змінилась і частка у праві власності на земельну ділянку. Тому він, як власник 56/100 часток домоволодіння, змушений звернутись до суду із позовом до іншого співвласника земельної ділянки, за захистом своїх оспорюваних прав.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримала в повному обсязі та просили суд позов задовольнити.

Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували, вказали що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачу надано у власність 23/25 частки, а позивачу 2/25 частки земельної ділянки, що розташована за адресою: м.Миколаїв, пр. Центральний (Леніна) 276. Розмір часток співвласників домоволодіння № 276 співпадав з розміром часток земельної ділянки за тією ж адресою. Тобто, спадкодавець, будучи власником 2/25 часток земельної ділянки, яка розташована за адресою: м.Миколаїв, пр. Центральний (Леніна) 276, отримав дозвіл на реконструкцію і капітальний ремонт житлового будинку та здійснив перебудову своєї частки житлового будинку. Така добудова є власністю співвласника, який її зробив, та не змінює розміру часток на земельну ділянку. Крім того, відсутні правові підстави для припинення права власності ОСОБА_3 на 23/25 частки земельної ділянки.

Виходячи з вищевикладеного відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, а тому просила в задоволені позову відмовити.

Суд вислухавши пояснення сторін, оглянувши письмові докази по справі, оглянувши цивільну справу № ц-2-3844/07, спадкову справу № 763/2015 до майна померлого 31.08.2015 року ОСОБА_5, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 31 серпня 2015 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ФП № 225485 /а.с.41/.

10 грудня 2015 року позивач звернувся до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5 /а.с.40 оборот/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 15.03.2016 року, позивач отримав спадщину у вигляді 56/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння із відповідною часткою господарських та побутових споруд та будівель, що розташовані за адресою: м.Миколаїв, пр. Центральний (Леніна) 276, після смерті його батька ОСОБА_5 /а.с.7/.

В подальшому позивач звернувся до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку № 276 по пр. Центральному (Леніна) в м.Миколаєві, проте постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва оскільки, на підставі наданих нотаріусу документів частка у праві спільної часткової власності на земельну ділянку не відповідає частці у праві спільної часткової власності на домоволодіння. На теперішній час фактично немає документа, що встановлює право власності а спадкодавця на частку земельної ділянки, що є пропорційною його праву на частку домоволодіння, що не дає можливості встановити склад спадкового майна та оформити свідоцтво про право на спадщину /а.с.14-15/.

Так, згідно до договору купівлі-продажу від 23.05.1980 року ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_6 2/25 частки житлового будинку № 276, що розташований за адресою: м.Миколаїв, пр. Леніна /а.с. 5 ц/с № ц-2-3844/07/.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою: м.Миколаїв, пр. Леніна 276, вказаний будинок належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 - 2/25 частки та ОСОБА_3 - 23/25 частки /а.с.11 ц/с № ц-2-3844/07/.

Рішенням Центрального районного виконкому Миколаївської міської ради № 94 від 13.08.1999 року, на підставі згоди співвласника ОСОБА_7, ОСОБА_5 дозволено реконструкцію та капітальний ремонт житлового будинку згідно з проектом, узгодженим міською архітектурою по пр. Леніна 276 в м. Миколаєві /а.с.7 ц/с № ц-2-3844/07/.

Розпорядженням адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради №816-р від 21.11.2005 року та акту державної технічної комісії від 21.11.2005 року прийнято в експлуатацію реконструйований позивачем ОСОБА_5 житловий будинок літ. «Б» та збудовану прибудову літ. «Б2» розміром 5,10x3,10м по пр. Леніна, 276 в м. Миколаєві /а.с.8,9 ц/с № ц-2-3844/07/.

Дані будівлі зареєстровані на праві власності за ОСОБА_8 в КП ММБТІ, й останнім здійснено перерахунок часток співвласників домоволодіння №276 по пр.Леніна в м. Миколаєві, відповідно до якого частка ОСОБА_5 складає 56/100 частин, а частка відповідача ОСОБА_3 складає 44/100 частин домоволодіння /а.с.10 ц/с № ц-2-3844/07/. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 17.09.2007 року змінено частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння № 276 по пр.Леніна в м. Миколаєві, а саме: визнано за ОСОБА_5 право власності на 56/100 частин домоволодіння, а за ОСОБА_3 визнано право власності на 44/100 частин вказаного домоволодіння /а.с.16/.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 26.12.2003 року, вбачається що співвласниками земельної ділянки, що розташована за адресою: м.Миколаїв, пр. Леніна 276, є ОСОБА_3, якій належить на праві спільної часткової власності 23/25 частки вказаної земельної ділянки, а ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить 2/25 частки вищевказаної земельної ділянки /а.с.13/.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна (ч.1,3 ст.357 ЦК України). Частинами 4, 5 ст.357 ЦК України, встановлено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Пунктом 21 постанови пленуму ВСУ від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Крім цього, відповідно до ухвали судової палати з цивільних справ ВСУ від 24.02.2002 року зазначено, що зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок, що сталися у зв'язку з прибудовою, перебудовою або надбудовою, не тягнуть за собою змін установленого порядку користування та розпоряджання земельною ділянкою, а якщо цей порядок не визначався, то при його визначенні суду слід виходити з розміру часток на будинок, які були у сторін при первісному виникненні права спільної часткової власності на будинок.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що розмір часток на будинок при первісному виникненні права власності був наступним: у ОСОБА_5 - 2/25 частки, у ОСОБА_3 - 23/25 частки. Сторони також отримали Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку у розмірі : ОСОБА_5 - 2/25 частки, ОСОБА_3 - 23/25 частки. Розмір часток у праві власності на домоволодіння змінився у зв'язку із здійсненням ОСОБА_5 прибудов та добудов на належній йому частині земельної ділянки.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для зміни розміру часток у праві власності на земельну ділянку № 276, що розташована за адресою: м.Миколаїв, пр.Центральний (Леніна).

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 120, 140, 143 Земельного кодексу України, ст.ст. 16, 357, 377 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності, - відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, мають право подати апеляційну скаргу в 10-денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя О.В. Мамаєва