Справа № 369/5081/16-ц
Провадження № 2/369/2531/16
12.07.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючого судді Усатова Д.Д.
при секретарі Кузьменко П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Києво- Святошинський РВ УДМС України в Київській області, про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,-
У червні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2, третя особа: Києво- Святошинський РВ УДМС України в Київській області, про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання посилаючись на те, що є власником квартири АДРЕСА_1, у Вишневе, Києво- Святошинського району.
30 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області.
18 грудня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, про що свідчить рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 18.12.2015 року
Однак, відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою: АДРЕСА_2, хоча фактично з червня 2015 року та по даний час в зазначеній квартирі не проживає та не з'являється.
Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просила суд позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, та зняти з реєстрації місця проживання.
В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, щодо заочного рішення у справі не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з»явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво- Святошинської районної ради Київської області» від 12.09.2008 току за №20212970, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, у Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області.(а.с.5)
30 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, що підтверджується свідоцтвом про одруження. (а.с.7)
18 грудня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, про що свідчить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.12.2015. (а.с.8)
Відповідач фактично зареєстрований в даній квартирі з липня 2013, що підтверджується довідкою форми №3 від 16.10.2015 (а.с.9), хоча з червня 2015 року в зазначеній квартирі не проживає та не з'являється, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян м. Вишневого складений депутатом Вишневої міської ради ОСОБА_3 за №1/04-1424 від 16 жовтня 2015 року та підписані сусідами ОСОБА_4Ю та ОСОБА_5, та актом складеним депутатом Вишневої міської ради VII скликання ОСОБА_6 за №1/04-806 від 09 квітня 2016 року про не проживання гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3, з 01 червня 2015. (а. с. 11,12 )
В даному випадку суд вважає, що права позивача порушено, так як він позбавлений можливості в повній мірі реалізувати право власності на належну йому квартиру та не може вільно розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.
Відповідно до статей 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним.
За правилами ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Ст. 72 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачів, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.
Керуючись ст.ст., 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою № 3 в буд. 5-а, що розташована за адресою: вул. Південна, м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області.
Зобов»язати Києво- Святошинський районний відділ Державної міграційної служби України в Київській області зняти з реєстрації ОСОБА_7, 22.03.1988 року нароження, з квартири № 3 в буд. 5-а, що розташована за адресою: вул. Південна, м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя: Д. Д. Усатов