Справа № 488/991/16-ц
Провадження № 2/488/993/16 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

31.08.2016 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого по справі судді - Безпрозванного В.В.,

при секретарі судового засідання - Чуб Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - Миколаївської філії Товарної біржі "Українська біржа нерухомості", про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним,

В С Т А Н О В И В:

03.03.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати дійсним договір № 1024/1 купівлі-продажу житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 866 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, вул. Лиманська, 2, зареєстрований 13.09.1999 року на Товарній біржі "Українська біржа нерухомості" Миколаївська філія.

В обгрунтування позову вказував, що 13.09.1999 року між ним та ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності від 20.04.1999 року, виданої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 7675, був укладений вказаний договір купівлі-продажу, який було зареєстровано в у КП "Миколаївському міжміському БТІ" 01.10.1999 року за р. № 9337. Але договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, у зв'язку з чим на теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися належним йому житловим будинком.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, просив розглядати справу без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Миколаївська філія Товарної біржі "Українська біржа нерухомості" в судове засідання свого представника не направила, згідно витягу з ЄДР юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію біржі припинено 11.11.2013 року у зв'язку із ліквідацією.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13.09.1999 року між ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності від 20.04.1999 року, виданої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 7675, та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності від 20.04.1999 року, виданої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 7675, продав, а ОСОБА_1 купив житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 866 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, вул. Лиманська, 2. Вказаний договір було укладено на Товарній біржі "Українська біржа нерухомості" Миколаївська філія.

Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за позивачем у КП "Миколаївське міжміське БТІ" за р. № 9337, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною довідкою.

Підтвердженням наміру сторін досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірне майно є договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений на Товарній біржі "Українська біржа нерухомості" Миколаївська філія, без його подальшого нотаріального посвідчення, з реєстрацією його в "Журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю" за № 1024/1 13.09.1999 року.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЦК Української РСР (в ред.1963 року, чинній на час укладення спірного договору), недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. ОСОБА_3 на момент укладення спірного договору був власником житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою, від 24.06.1991 року за № 101863, зареєстрованого Миколаївським бюро технічної інвентаризації 13.09.1999 року, реєстровий номер 9337, та договору дарування, виданого П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою, від 26.07.1993 року за № 2-2826, зареєстрованого Миколаївським бюро технічної інвентаризації 23.03.1994 року, реєстровий номер 9337.

Згідно ст. 45 ЦК Української УРСР (чин. ред. 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі та за ст. 47 ЦК Української РСР (чин. ред. 1963 року) визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу квартири обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає, за можливе визнати спірний договір купівлі-продажу дійсним, а відтак задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - Миколаївської філії Товарної біржі "Українська біржа нерухомості", про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 1024/1 від 13.09.1999 року, укладений на Товарній біржі "Українська біржа нерухомості" Миколаївська філія, згідно якого ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності від 20.04.1999 року, виданої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 7675, продав, а ОСОБА_1 купив житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 866 кв.м., за адресою: м. Миколаїв, вул. Лиманська, 2.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення. можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Безпрозванний