Ухвала

іменем україни

18 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 січня 2014 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 1п-2014, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 90 000 грн зі сплатою 25 % річних та терміном повернення коштів до 17 квітня 2014 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість, розмір якої станом на 30 липня 2015 року становив 198 092 грн 39 коп. і складався з: 89 999 грн 15 коп. - заборгованості за кредитом, 35 533 грн 93 коп. - заборгованості з відсотків, 70 444 грн 24 коп. інфляційних втрат та 4 115 грн 07 коп. - 3 % річних.

Указану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2016 року позов ПАТ «Брокбізнесбанк» задоволено частково, стягнуто на його користь з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 24 січня 2014 року № 1п-2014 у сумі 94 684 грн 04 коп. та інфляційні втрати у сумі 56 грн 96 коп. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 21 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову ПАТ «Брокбізнесбанк», стягнуто на його користь з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 24 січня 2014 року № 1п-2014 у сумі 123 533 грн 08 коп., інфляційні втрати у сумі 70 444 грн 24 коп. та 3 % річних у сумі 4 115 грн 07 коп., а всього стягнуто 198 092 грн 39 коп. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Брокбізнесбанк», оскільки належними і допустимими доказами у справі доведено, що ОСОБА_4 не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 24 січня 2014 року № 1п-2014, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача у судовому порядку.

Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко

О.В. Ступак

Колегія суддів: