У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до дочірнього підприємства «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» відкритого акціонерного товариства «Київоблгаз» про стягнення переплати за природний газ та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою дочірнього підприємства «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» відкритого акціонерного товариства «Київоблгаз» на рішення апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до дочірнього підприємства «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» відкритого акціонерного товариства «Київоблгаз» (далі - ДП «Святошинське УЕГГ» ВАТ «Київоблгаз») про стягнення переплати за природний газ.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 22 жовтня 2004 року між нею та відповідачем укладено договір про надання послуг з газопостачання у приватний будинок по АДРЕСА_1. 5 червня 2013 року працівники відповідача відключили подачу газу до вказаного будинку, оскільки існує заборгованість за надані послуги з газопостачання та відсутній договір на газопостачання.

Під час розгляду справи за позовом про стягнення з неї на користь ДП «Києво-Святошинське УЕГГ» ВАТ «Київоблгаз» заборгованості за послуги з газопостачання у розмірі 41 094,79 грн їй стало відомо, що станом на 3 жовтня 2011 року лічильник природного газу в її будинку показував 88 237 куб. м.

Станом на 18 травня 2013 року, до відключення подачі природного газу до будинку, лічильник газу показував 04 234 куб. м, а в останній квитанції від 8 червня 2013 року - 108 234 куб. м.

В акті відключення подачі газу від 5 червня 2013 року, акті обстеження від 16 серпня 2013 року та акті включення подачі газу від 3 вересня 2013 року лічильник природного газу показував 10 829 куб. м.

Позивач вважала, що різниця у показниках сталася через помилкове врахуванням нею як цілих чисел цифер на лічильнику природного газу, що знаходяться у червоному квадраті, які при розрахунку кількості спожитого природного газу не враховуються. Таким чином, станом на 8 червня 2013 року різниця у показниках лічильника в її будинку становить 97 405 куб. м природного газу, який їй не надавався, але вона за нього сплатила. Посилаючись на викладене, просила стягнути на свою користь з відповідача переплату за природний газ у розмірі 89 593,62 грн та 3% річних за користування чужими коштами у розмірі 2 687,81 грн.

Уточнивши позовні вимоги, просила зобов'язати відповідача зарахувати у рахунок майбутніх платежів переплату у сумі 89 593,62 грн і стягнути 3% річних за користування чужими коштами у розмірі 2 687,81 грн.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ДП «Святошинське УЕГГ» ВАТ «Київоблгаз» зарахувати кошти в сумі 20 000 грн на особовий рахунок ОСОБА_3 як споживача природного газу в рахунок оплати майбутніх платежів.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про зарахування коштів в рахунок майбутніх платежів скасовано та в цій частині ухвалено нове.

Зобов'язано ДП «Святошинське УЕГГ» ВАТ «Київоблгаз» зарахувати кошти в розмірі 89 593,62 грн на особовий рахунок ОСОБА_3 як споживача природного газу в рахунок майбутніх платежів.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ДП «Святошинське УЕГГ» ВАТ «Київоблгаз» просить скасувати судові рішення та ухвалили нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 22 жовтня 2004 року між ОСОБА_3 та ДП «Святошинське УЕГГ» ВАТ «Київоблгаз» укладено договір про надання послуг з газопостачання у приватний будинок по АДРЕСА_1.

У вказаному будинку ОСОБА_3 встановлено лічильник «Октава 0-6», циферблат якого складається з п'яти основних (цілих) цифр та трьох, які знаходять у «червоному секторі».

За даними договору, показання лічильника газу на момент укладення договору становили 04 куб. м.

З акта відключення подачі газу від 5 червня 2013 року, складеного Києво-Святошинським ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз», суди встановили, що показники лічильника становлять 10 829 куб. м. Такі ж показники споживання газу вказані в акті обстеження лічильника від 16 серпня 2013 року (а.с.23-зв), від 3 вересня 2013 року.

Згідно з квитанцією оплати від 8 червня 2013 року показник лічильника природного газу в будинку ОСОБА_3 дорівнює 108 234 куб. м. (а.с.21-зв).

За повідомленням відповідача, у 2007 році позивач повинна була оплатити за споживання газу, з урахуванням обсягу споживання, кількості газоспоживаючого обладнання та періоду споживання газу за другою ціновою категорією (до 6 000 куб м), у 2008 році - за третьої ціновою категорією, у 2010 році - за четвертою ціновою категорією.

Так, відповідно до п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року № 476), розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу.

Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році.

У абзаці десятому п. 10 Порядку визначено, що газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема у разі перевищення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році (V2 > V1), споживач зобов'язаний протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку сплатити газопостачальному підприємству різницю його вартості, у разі зменшення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році (V2 < V1), різниця у вартості газу залишається на особовому рахунку споживача і зараховується в рахунок майбутніх платежів.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 вказувала, що при заповненні квитанцій про сплату за газ, вона помилково зазначала завищені показники лічильника, утворюючи передплату на особовому рахунку, що підтверджується також актом обстеження від 16 серпня 2013 року, у якому показник лічильника значно менше, ніж вона вказувала у квитанціях.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що вказаний у акті від 16 серпня 2013 року показник лічильника у розмірі 10 829 м. куб не свідчить про завищення обсягу спожитого газу з боку ДП «Києво-Святошинське УЕГГ», оскільки з урахуванням площі будинку, кількості газоспоживаючого обладнання, періоду споживання газу (2004-2013 роки) та обсягу середнього річного споживання, наведене свідчить про те, що лічильник, дійшовши до показника 99 999 куб. м, перейшов на нове коло і його показники розпочалися з 00001 куб. м (цілі значення).

Отже, від вирішення питання про правильність зняття показників лічильника газу та встановлення обсягу середнього річного споживанняспожитого газу залежить вирішення питання про те, чи існувала заборгованість споживача ОСОБА_3 з оплати за споживання газу, чи позивач переплатила за наданий обсяг газу.

Судом апеляційної інстанції не враховано, що відповідач з 1 січня 2013 року не проводить господарської діяльності з постачання і транспортування природного газу, так як його ліцензію анульовано; розрахунковий рахунок із спеціальним режимом використання закритий 7 лютого 2013 року.

Крім того, та обставина, що при розгляді судом іншої справи відповідачем не надано доказів щодо обсягу споживання позивачем природного газу, не позбавляє його права при розгляді цієї справи надати відповідні докази, а суд - оцінити їх.

Відповідно до ст. 59 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Вирішуючи справу, суд апеляційної інстанцій, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України, не спростував заперечення відповідача про відсутність у позивача переплати за спожитий газ через помилковість механізму розрахунку, не обговорив питання щодо наявності передумов для проведення експертизи лічильника, оскільки виникають сумніви споживача щодо відповідності показів лічильника обсягам газу, що споживається, як це передбачено Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 № 619.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК Українипідставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» відкритого акціонерного товариства «Київоблгаз» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: О.І.Євтушенко Т.Л.Ізмайлова С.О.Карпенко Г.І.Мостова