Справа № 285/408/16-ц
провадження № 2/0285/539/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
14.07.2016 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Музика Н.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Годун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради, про зміну місця проживання дітей, стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.05.2106 року (а.с. 60) просив наступне:
- змінити місце проживання своїх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши його разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 ;
- стягнути з відповідача на свою користь кошти на утримання дітей (аліменти) та стягувати їх з відповідача в розмірі 1/3 частини від її заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до їх повноліття;
- позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей;
- припинити стягнення аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що він з відповідачем у період з 16.07.2005 року по 02.04.2012 року перебував у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 . Після розлучення, вони стали проживати окремо, відповідач виїхала на постійне місце проживання з дітьми до м. Запоріжжя, однак не знялась з реєстраційного обліку в м. Новоград-Волинський. Зазначив, що з того моменту вони припинили будь-яке спілкування, останній раз він зустрівся з відповідачем в серпні 2015 року, коли вона віддала йому дітей, про що написала заяву. Вказав, що відповідач умисно, не маючи на те поважних причин, ухиляється від покладених на неї батьківських обов`язків, не бажає виховувати дітей, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, поставила під загрозу здоров`я дітей, що в подальшому негативно буде впливати на фізичний і духовний розвиток дітей. В той же час, він влаштував дітей до школи, забезпечив їм належну медичну допомогу, має постійне місце роботи, постійно отримує достатню заробітну плату, має власне житло, забезпечує дітей матеріально, забезпечує їх навчання та розвиток, бажає і спроможний самостійно доглядати за дітьми.
В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник органу опіки підтримала позовні вимоги позивача, просила їх задовольнити. Пояснила, що надати письмовий висновок у справі орган опіки не має можливості, оскільки відповідач не проживає в м. Новограді-Волинському. Надала акт обстеження умов проживання дітей за адресою позивача та копію повідомлення Служби у справах дітей Запорізької міської ради про відсутність ОСОБА_2 за останнім відомим місцем проживання.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у своїй відсутності та заперечень проти позову суду не подала, тому суд, враховуючи думки осіб, які беруть участь в справі, ухвалив за можливе, розглянути справу по суті у відсутності належним чином повідомленого відповідача на підставі наявних в справі даних чи доказів з постановленням заочного рішення.
Оскільки дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на час розгляду справи не досягла десятирічного віку, а син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно наданого медичного висновку має кардіологічне захворювання та відповідно до пояснень позивача може мати надмірне психологічне хвилювання під час присутності в судовому засіданні, суд визнав за можливе розглянути справу без участі дітей та заслуховування їх думки щодо позовних вимог.
Доповівши зміст заявлених позовних вимог, вислухавши усні пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Встановлено, що позивач та відповідач в період з 16.07.2005 року по 02.04.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження (копії а.с. 27, ).
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02.04.2012 року по справі № 0616/1618/12 шлюб між сторонами було розірвано, діти залишені на вихованні матері (копія а.с. 26).
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02.04.2012 року по справі № 0616/1619/12 постановлено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку позивача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно (копія а.с. 25).
Після розірвання шлюбу з позивачем відповідач виїхала на постійне місце проживання до м. Запоріжжя, разом із дітьми, проте залишилася зареєстрованою за адресою в м. Новоград-Волинський. З того часу відповідач припинила будь-яке спілкування з позивачем.
З пояснень позивача встановлено, що остання зустріч з відповідачем відбулася в серпні 2015 року, коли остання склала нотаріально посвідчену заяву, в якій не заперечувала проти встановлення опікунства над дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (копія а.с. 16). В цій заяві вона визнала, що діти постійно проживають разом з батьком, участі у вихованні, навчанні та їх утриманні вона не приймає.
Крім того, позивач вказав, що відповідач зловживає спиртними напоями, не хоче працювати, фактично не має постійного місця проживання, веде безвідповідальний спосіб життя, під час проживання дітей разом з нею вона поставила під загрозу їх життя та здоров`я.
Згідно листа служби у справах дітей відділу по Шевченківському району Запорізької міської ради, відповідача вже понад півроку не бачили за її адресою проживання в м. Запоріжжі, де вона мешкала зі своїм співмешканцем, який був власником квартири, однак на початку 2016 року загинув в АТО, після чого відповідач виїхала з даної адреси.
Таким чином, в судовому засіданні позивачем був доведений суду факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Також судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає разом із дітьми, що підтверджується договором дарування квартири (копія а.с. 11), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (копія а.с. 13), довідкою про склад сім`ї (копія а.с. 15).
Позивач має постійне місце роботи, отримує достатню заробітну плату, забезпечує дітей матеріально, їх навчання та достойний розвиток, бажає і спроможний самостійно доглядати за дітьми, оскільки ним створені належні умови для їх виховання та проживання, що підтверджується довідкою військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 16.09.2015 року № 6453 (копія а.с. 14), довідками ЗОШ І-ІІІ ступенів № 7 (копії а.с. 19,20), довідкою про доходи (копія а.с. 22), актом обстеження матеріально-побутових умов.
Згідно ч. 6 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі СК України) жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.
Ст. 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02.04.2012 року по справі № 0616/1618/12 одночасно з розірванням шлюбу між позивачем та відповідачем визначено місце проживання дітей разом з матір`ю.
Наданими доказами підтверджується, що 25.08.2015 року сторони досягли згоди про зміну місця проживання дітей і відповідач передала їх під опіку позивача. На теперішній час діти проживають з батьком, який забезпечує належні умови проживання. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визначення місця проживання дітей разом з батьком..
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України).
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька.
У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров`я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, є сумую, що відповідає обов`язку матері дітей забезпечити частину витрат на їх утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дітей.
У зв`язку з тим, що діти проживають з батьком, суд задовольняє його вимогу про стягнення аліментів з відповідача.
Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання.
Разом з тим, оскільки фактичне місце проживання дітей змінено і відповідач не забезпечує їх утримання, суд визнає обґрунтованою вимогу позивача про припинення стягнення аліментів, присуджених з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 0616/1619/12 від 02.04.2012 року.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Судом встановлено, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою матері від 25.08.2015 року (а.с. 16), актом обстеження умов проживання дітей (а.с. 21).
Крім того, з обставин справи випливає, що відповідач тривалий час продовжує отримувати аліменти на дітей, але кошти не витрачає за призначенням. Таким чином, вона зловживає майном дітей і порушує їх права.
У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських
Згідно ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Таким чином, суд приходить до переконання про обґрунтованість позову, а тому задовольняє його в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати у справі.
Загальна сума судового збору за сукупністю позовних вимог у справі становить 2204,80 грн.
Позивач звільнений від сплати судового збору за частиною позовних вимог.
При зверненні до суду позивач сплатив 551,20 грн. судового збору. Дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Решта частина судового збору в сумі 1653 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-225, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
ВИРІШИВ :
Позов задовольнити повністю.
Змінити місце проживання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши його разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Змінити місце проживання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначивши його разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини від заробітку ОСОБА_2 , але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10.02.2016 року і до повноліття дітей.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які були присуджені рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 0616/1619/12 від 02.04.2012 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1653 грн. 60 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 18.07.2016 р.

Головуючий : А.В. Помогаєв