______________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/515/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Одеське БТІ» про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визначення розміру частки у приватній спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому було уточнено та згідно редакції від 09.03.2016 року просив суд усунути перешкоди в користуванні приватною власністю шляхом зобов'язання ОСОБА_2 не перешкоджати йому, ОСОБА_1, проводити дії, пов'язані з оформленням права власності на реконструйовану частину будинку по пров. Композитора Глінки буд. 16 в м. Одесі; визначити порядок виконання рішення шляхом здійснення ТОВ «Одеське БТІ» розрахунку часток в житловому будинку по провулку Композитора Глінки, буд. 16 в м. Одесі, без згоди ОСОБА_2; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1, витрати, повязані з розглядом справи в суді.

Свої вимоги мотивував тим, що він є власником 3/5 частин житлового будинку № 16 по пров. Композитора Глінки в м. Одесі, та земельної ділянки площею 0,0327 га, яка розташована за цією ж адресою, а власником 2/3 частин будинку є відповідач ОСОБА_2.

Позивач стверджує, що відповідно до чинного законодавства ним було здійснено нове будівництво та реконструкція існуючого житлового будинку в межах земельної ділянки, що належить йому на праві власності.

Однак, як зазначає позивач, через відсутність згоди від співвласника будинку відповідача ОСОБА_2 він позбавлений права отримати розрахунок часток, зареєструвати, змінену на законних підставах належну йому частку житлового будинку у відповідних органах влади, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Одеське БТІ» -ОСОБА_5 у судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення позивача його представника та представника відповідача, дослідивши докази, суд доходить до висновку про те, що заявлений позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами врегульовані чинним ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що 02 червня 2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було посвідчено Договір дарування частини житлового будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_7, подарувала, а гр.. ОСОБА_1, прийняв у дар 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських, побутових споруд та будівель під номером 16, що знаходиться в місті ОСОБА_6, про провулку Глінки, який в цілому складається з одного камяного житлового будинку, зазначеного на схематичному плані, літерою «А», житловою площею 41,0 кв.м., а також : «И» - сарай; «Г» - убиральня; № 1-3 огорожа; І-ІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці, площею 447 кв.м.

Згідно довідки КП «БТІ» ОМР від 12.02.2015 року за № 452512.93.15 вбачається, що згідно архівної справи житлового будинку, який розташовано за адресою: м. Одеса, провулок Глінки Композитора, буд. 16, при складанні Договору дарування частини житлового будинку, р № 6219 від 02.06.2004 року посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_8 станом на 31.12.2012 року належить 3/5 частини будинку, в опису майна якого була припущена помилка, а саме «И» - сарай, відповідає літ. «В»- сарай.

На підставі рішення Одеської міської ради від 05 жовтня 2007 року за № 2021-V ОСОБА_1 було видано Державний акт Серії ЯЕ № 676523, на право власності на земельну ділянку площею 0,0327 га, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. Композитора Глинки, 16, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

15 квітня 2013 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт за № ОД 37 з будівництва індивідуального житлового будинку та реконструкція існуючого житлового будинку з розширенням за адресою пров. Композитора Глинки № 16 в м. Одесі, замовником якого був ОСОБА_1.

В подальшому, після здійснення будівництва та реконструкції житлового будинку 17 лютого 2015 року за № ОД 48 Департаментом ДАБІ в Одеській області було зареєстровано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації.

Згідно технічного паспорту, виготовленого 05.10.2015 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Одеське Бюро Технічної Інвентаризації», вбачається, що житловий будинок за адресою м. Одеса, пров. Композитора Глінки, буд. 16, складається з: літ. «А» - житловий будинок: 1а-1 коридор, площею 3,7 кв.м., 1а-2 кухня, площею 9,3 кв.м., 1а-3 житлова кімната, площею 22,3 кв.м.. 1а-4 коридор, площею 2,9 кв.м., 1а-5 санвузол, площею 5,2 кв.м.; літ. «Е» - житловий будинок: 2-1 коридор, площею 8 кв.м., 2-2 житлова кімната, площею 14,5 кв.м., 2-3 кухня, площею 12,2 кв.м., 2-4 санвузол, площею 4,7 кв.м., 2-5 житлова кімната, площею 10,5 кв.м., 2-6 житлова кімната, площею 12,8 кв.м.; літ. «В» - сарай, площею 88,5 кв.м.; літ. «Г» - убиральня, площею 1 кв.м.

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Одеське БТІ» листом від 21.09.2015 року за №134/15 відмовило позивачу, ОСОБА_1, в проведенні часток в житловому будинку № 16 за адресою м. Одеса, пров. Композитора Глінки, через відсутність згоди співвласників даного обєкту нерухомості, та розяснено право на на вирішення вказаного питання в судовому порядку.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

У відповідності до статті 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Розділом 3 «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна» затвердженої наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року, розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується бюро технічної інвентаризації за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Як повідомив позивач у судовому засіданні, згоди співвласника на проведення реконструкції та перебудови належної йому частини будинку він не отримував та дане питання з відповідачем не погоджував.

Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що відповідач ОСОБА_2, який є ніби - то співвласником житлового будинку № 16 за адресою м. Одеса, пров. Композитора Глінки необґрунтовано відмовляється від надання згоди і здійсненні необхідних заходів для перерахунку часток у спільній власності та приведення їх у відповідальність з реальними частками співвласників.

Вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги, що з клопотаннями про витребування будь-яких доказів позивач та його представник до суду не звертались, у звязку з чим, враховуючи диспозитивність процесу, зазначені докази судом не витребувались і справа розглядається за наявними у ній документами.

За приписами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення даних норм позивач не надав належних та допустимих доказів того, яким чином відповідач ОСОБА_2 порушує його право, так як доказів того що він є співвласником будинку № 16 по пров. Композитора Глінки в м. Одесі суду надано не було, так як і не було надано доказів звернення позивача до відповідача з метою здійснення перерахунку часток, та відмови останнього від його проведення.

Таким чином, залишилось незрозумілим, чому саме ОСОБА_2 визначений відповідачем у даній справі.

Як розяснено у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Частиною 2 ст. 3 ЦПК України зазначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд вважає, що позивач не довів, чим порушені його права, так як твердження щодо необґрунтованої відмови відповідача від надання згоди і здійсненні необхідних заходів для перерахунку часток у спільній власності та приведення їх у відповідальність з реальними частками співвласників не знайшли свого відображення в матеріалах справи.

Таким чином, розглянувши позовні вимоги ретельно та неупереджено, суд доходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі, так як позивачем не було доведено порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів, або забезпечення доказів по справі, відповідно до статті 133 та 137 ЦПК, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідними клопотаннями про витребування доказів, чого в даному випадку здійснено не було.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 355, 358, 364, 373, 367, 386 ЦК України, ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Одеське БТІ» про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визначення розміру частки у приватній спільній частковій власності відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту оголошення рішення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.