АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі:Пікало К.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка подана її представником ОСОБА_1, на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 10 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з часу розірвання шлюбу відповідач деякий час надавав кошти на утримання дитини, а останнім часом відмовляється від утримання дитини, матеріальної допомоги їй не надає, вона фактично самостійно забезпечує доньку. Жодної державної допомоги вона також не отримує.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі послається на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Справа № 761/37509/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9284/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 18 листопада 2013 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу сторони разом з малолітньою дочкою проживали в одному жилому приміщенні, відповідач безпосередньо приймав участь в утриманні доньки до грудня 2015 року, тобто до того часу, коли позивач разом донькою ОСОБА_6 виїхала до Російської Федерації, по місцю проживання своїх батьків і до України не повернулася.

До суду з позовом про стягнення аліментів від імені позивачки звернувся її представник 11 грудня 2015 року, тобто вже після від'їзду позивачки до іншої держави.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що до грудня 2015 року відповідач виконував свої обов'язки щодо утримання малолітньої дитини, яка проживала разом з батьком, а також, що з грудня 2015 року ОСОБА_3 разом з дитиною фактично проживає в Російській Федерації, що вимагає дотримання певного порядку для вирішення питання про стягнення аліментів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що підстави для задоволення позову про стягнення аліментів відсутні.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що висновок суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, колегія суддів відхиляє, оскільки цивільним процесуальним законом саме на позивача покладено обов'язок довести свої вимоги, що фактично представником позивача зроблено не було, заперечення ж відповідача доведені належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та ухвалив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 10 травня 2016 року-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: