ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/7532/16-ц
№ провадження 2/646/1534/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2016 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Шуліка Ю.В.

при секретарі Безсонній Д.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Філії «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування», Приватного акціонерного товариства «Укргазвидобування», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ю.БІ.АЙ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позом, який уточнив під час судового розгляду та зазначив, що 09.07.2015 року з вини водія ОСОБА_2, який знаходиться в трудових відносинах з Філією «УкрНДІгаз», сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті якої автомобілю ЗАЗ TF69YO ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачеві було спричинено технічні ушкодження. Автомобіль ГАЗ-3110-101, державник номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, та який належить Філії «УкрНДІгаз», застрахований на підставі полісу № АІ/3572932 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ»».

Страховик направив свого аварійного комісара 22.07.2015 року до місця знаходження пошкодженого автомобіля для визначення причини настання страхового випадку та розміру збитків. Оскільки Страховиком було порушено 10-денний термін встановлений Законом для встановлення розміру збитків, позивач звернувся до фахівця самостійно для визначення розміру спричиненої шкоди.

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 15В/2016 від 19.02.16 року, розмір матеріальної шкоди заподіяної автомобілю ЗАЗ TF69YO ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті ДТП 09.07.15 року, складає 88321,83 грн.

Також позив вказує, що ним було понесено наступні витрати: за проведення зазначеної експертизи - 800,00 грн.; вартість телеграми власнику автомобіля ГАЗ 3110-101, для участі у проведенні експертизи - 31,56 грн.; витрати на послуги адвоката - 7000,00 грн.; витрати на буксирування автомобіля з місця ДТП до місця зберігання та ремонту 1500,00 грн.

Отже, загальна сума матеріального збитку, яку позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь становить - складає 97653,39 грн.

Позивач також зазначає, що в результаті ДТП, йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 5 000,00 грн. Моральна шкода полсгає в тому, що в результаті ДТП автомобіль потребував тривалого часу для відновлення, тому він не мав можливості ним користуватись, що спричиняло значних незручностей. У великому місті він та члени його родини були змушені пересуватися без свого власного автомобіля, були позбавлені можливості швидко та вільно діставатися у потрібне місце, або взагалі були змушені відмовитися від деяких поїздок. Тобто, автомобіль не міг використовуватись за його призначенням, чим було порушено його звичний уклад життя.

Позивач просить стягнути на свою користь: з ПАТ « Укргазвидобування» 47653,39 грн.- матеріального збитку, 2619,00 грн. - моральної шкоди; з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ»» 50000,00 грн. - матеріального збитку, 2381,00 грн. - моральної шкоди. Понесені ним при зверненні до суду судові витрати в сумі 1027,00 грн. просить покласти на відповідачів.

Під час судового засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачів, Філії «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування» та ПАТ «Укргазвидобування», заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що дійсно дорожньо-транспортна пригода 09.07.2015року сталася з вини водія ОСОБА_2, який керував автомобілем ГАЗ, д/н АХ 6976, належним відповідачу ПАТ «Укргазвидобування» та, що в наслідок даної пригоди автомобілю позивача спричинено технічні ушкодження. Між ПАТ «Укргазвидобування» укладено Додаткову угоду № 8 до Генерального договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 405-000322/14CD/УГВ9384/19/3-14 від 16.09.2014р. з терміном дії до 21.09.2015р. Предметом Договору страхування є майнові інтереси Страхувальника, повязані з відшкодуванням Страхувальнику, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортних засобів.

Відповідачем невідкладно надано позивачу копію страхового поліса та своєчасно повідомлено страхову компанію про страховий випадок, надано останньому вичерпну інформацію про даний страховий випадок.

Страховою компанією 22.07.2015р. направлено аварійного комісара до місця знаходження пошкодженого автомобіля позивача, яким було встановлено розмір завданої матеріальної шкоди у розмірі 50 000,00 грн., в тому числі вартість відновлюваного ремонту 40 000,00 грн. Визначена сума матеріальної шкоди в повному обсязі покривається страховою сумою визначеною Договором страхування. Вказана сума відшкодування позивачем не оскаржувалась, матеріалів та доказів, які б свідчили про його дії щодо оскарження результатів оцінки або незгоди позивача з даною оцінкою до позовної заяви не додано.

Так, зокрема, відповідно до п. 1. ст.22 закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

В той же час, згідно з ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, винуватець ДТП повинен сплатити лише різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а не повну суму спричиненої шкоди.

Пунктом 1. ст. 35 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

В супереч вказаним вимогам Закону, позивач повідомив страхову компанію про страховий випадок, а з заявою до про страхове відшкодування не звертався.

Представник відповідачів вважає, що, нездійснення виплати страхового відшкодування страховою компанією завданої матеріальної шкоди позивачу при ДТП прямо повязане з не дотриманням останнім вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також зазначає, що страхова компанія не відмовляла позивачу у виплаті страхового відшкодування, а тому він не втратив можливості врегулювання даного питання в порядку передбаченого ст. 22, 33, 35 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За таких підстав, вважає позовні вимоги до Філії «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування», Приватного акціонерного товариства «Укргазвидобування» незаконними і необґрунтованими.

Представник відповідача ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.А.Й» до судового засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності даного відповідача та заперечення проти позову ( а.с. 88-95, 133). В запереченнях відповідач зазначив, що не визнає позовні вимоги ОСОБА_1, оскільки позивач порушив вимоги ст.. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та протягом року не звернувся до страхової компанії із заявою про випалу страхового відшкодування, тому, відповідно до вимог ст.. 37 вказаного Закону, це є підставою для відмови у виплаті такого відшкодування.

За таких обставин, суд не вбачає перешкод для розгляду справи за відсутності відповідача ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.А.Й».

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 09.07.2015 року на перехресті вул. «2-ї П»ятирічки та 3-го Інтернаціоналу у м. Харкові, сталося дорожньо-транспортна пригода, а саме, зіткнення автомобілю ГАЗ-3110-101, державник номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, та який належить ПАТ «Укргазвидобування» , з автомобілем ЗАЗ TF69YO ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1, належного позивачеві, яким керував водій ОСОБА_3 На час даної пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Укргазвидобування». Вироком Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 10.03.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ( а.с.8-10).

Внаслідок зіткнення, автомобілю позивача було спричинено механічні ушкодження, що сторонами у справі не заперечується.

На підставі Додаткової угоди № 8 до Генерального договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 40 від 16.09.2014 року, укладеної між ПАТ «Укргазвидобування» та ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ», транспортні засоби ПАТ «Укргазвидобування» застраховані. Предметом Договору страхування є майнові інтереси Страхувальника, повязані з відшкодуванням Страхувальнику, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортних засобів ( а.с. 69-79, 96).

У відповідності до п. 2.2. Договору, Страховик бере на себе ризики Страхувальника щодо його цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок експлуатації транспортних засобів. Страховик зобовязується при настанні страхового випадку виконати обовязки передбачені Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів».

Згідно з п.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

У відповідності до п. 1 ст. 33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування , водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

ПАТ «Укргазвидобування» ОСОБА_1 було надано копію страхового поліса та своєчасно повідомлено страхову компанію про страховий випадок, надано вичерпну інформацію про даний страховий випадок.

Пунктом 2. ст. 34 передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Пункт 3 визначає, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Пунктом 1. ст. 35 передбачає, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

У відповідності до п. 1 ст. 36 Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

13.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» з повідомленням від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди ( а.с. 100-101).

Страховою компанією своєчасно, 22.07.2015 року, направлено аварійного комісара до місця знаходження пошкодженого автомобіля позивача, та відповідно до Звіту № 2538 від 22.07.2015 року, було встановлено розмір завданої матеріальної шкоди, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, без врахування втрати товарного виду, з вирахуванням розміру ПДВ - 40 489 грн. 97 коп. Розмір даного страхового відшкодування визначений, після зменшення його на суму франшизи, яка становить 500 грн. ( а.с. 102-121).

Поряд з цим, позивачем не надано суду доказів, що протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, подав страховику заяву про страхове відшкодування, як це передбачено п. 1 ст. 35 Закону. Представником позивача під час судового розгляду не наведено, з яких причин ОСОБА_1 до страхової компанії не була подана заява про виплату страхового відшкодування.

З цієї причини ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» протягом року не приймалось вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування позивачеві або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Проте, 13.11.2015 року ( вихідний №1627) та 29.12.2015 ( вихідний № 1871) року на адресу позивача страховою компанією направлялись листи, в яких повідомлялось про необхідність подання заяви про виплату страхового відшкодування з долученням передбаченого законом переліку документів ( а.с. 98-99). Після звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, страховою компанією

Згідно п. 37.1.4 ст. 37 Закону України, «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є, зокрема, неподання заяви про виплату страхового відшкодування продовж року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоро»ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньої транспортної пригоди.

18.07.2016 року за вихідним № 989 на адресу ОСОБА_1 було направлено листа про пропуск ним передбачених законом строків здійснення страхової виплати (а.с. 97).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до тепер не подав до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування, з дорученням передбачених ст.. 35 Закону, необхідних документів.

За таких обставин, суд вважає, що позивач втратив можливість отримання страхового відшкодування з ПАТ «Страхова група «Ю,БІ,АЙ» у межах суми страхової виплати, що не позбавляє його можливості у межах строку позовної давності, звернутись до суду з позовом до заподіювача шкоди.

Позовні вимоги щодо відшкодування шкоди спричиненої внаслідок ДТП, заявлені до ПАТ «Укргазвидобування», суд задовольняє виходячи з наступного.

На підставі ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заверненням фізичних або юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 п.п. 8, 9 ст. 16 цього Кодексу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст.. 1166 ЦК України, майнова завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоду завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою яка її завдала.

Згідно ст.. 1187 цього Кодексу, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Незважаючи на те, що страховий комісар своєчасно провів огляд транспортного засобу позивача та оцінку розміру спричиненої шкоди, Звіт № 2538 від 22.07.2015 року, не містить даних про втрату товарного виду транспортного засобу. Тому, при визначенні розміру спричиненої шкоди, яка підлягає до стягнення на користь позивача, суд приймає до уваги Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 15В/2016 від 19.02.2016 року ( а.с. 18-32).

Згідно даного висновку, визначений розмір матеріальної шкоди завданої автомобілю позивача пошкодженого під час ДТП 09.07.2015 року 88321, 83 грн. У даному випадку фахівцем було враховано втрату товарного виду автомобілю, курс валют згідно з відомостями НБУ України на час проведення дослідження.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Оскільки страхова виплата становить на одного потерпілого 50 000 грн., франшиза 500 грн., що підтверджується страховим полісом № АІ/3572932 ( а.с. 96), різниця між розміром спричиненої шкоди та страховою виплатою дорівнюється 38 823,83 грн., яка підлягає відшкодуванню позивачеві савме відповідачем ПАТ «Укргазвидобування».

Крім цього, на користь позивача з ПАТ «Укргазвидобування» підлягають стягненню понесені ним витрати: 800 грн. вартість товарознавчого дослідження; 31,50 грн. вартість телеграми відповідачу для участі у вказаному досліджені; 1500 грн. евакуація автомобілю з місця ДТП, судовий збір при зверненні до суду 1027 грн.

( а.с. 4, 11-16, 145).

Статтею 1167 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди завданої фізичній або юридичній особі неправомірними діями, особою яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобілю, позивачеві було спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому, що він та його сім»я тривалий час не мали можливості користуватись транспортним засобом, який їм належить. Це викликало певні незручності та змінило звичний для позивача розгляд життя. Але суд, вважає, що зазначена в позові сума моральної шкоди позивачем у повному обсязі не доведена, тому задовольняє позов в цій частині частково, стягує на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

На підтвердження вимог щодо відшкодування витрат на юридичну допомогу, позивачем надано Угоду про надання правової допомоги ( а.с. 5-6), акт прийому-передачі виконаних робіт по наданню юридичних послуг, квитанція про сплату послуг адвоката ( а.с. 145, 168).

Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків визначених ст. 61 даного Кодексу.

Позивачем та його представником не надано розрахунку компенсації витрат на правову допомогу, як це передбачає Закон. Згідно акту виконаних робіт ( а.с. 168), сторони оцінили складання позовної заяви, інших процесуальних документів, надання консультацій, у 2000 грн.; за участь у суді при розгляді справи - у 5000 грн. За даними журналів судового засідання, загальна тривалість судових засідань, в яких представник позивача приймав участь, становить 2 години 40 хвилин. Виходячи з вимог вищезазначеного Закону, про розрахунок компенсації витрат на правову допомогу, за участь в судових засіданням підлягає стягненню 1184 грн. Таким чином, зазначена сума компенсації за правову допомогу, зазначена у акті, значно завищена, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, суд стягує з відповідача компенсацію за правову допомогу у межах доведеності - 3184 грн.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги до Філії «УкрНДІгаз» ПАТ «Укргазвидобування», оскільки філія не є юридичною особою та не може виступати у якості відповідача.

Заперечуючи проти позову відповідач ПАТ «Укргазвидобування» посилається на те, що відповідальність відповідача застрахована, тому отримувати відшкодування шкоди позивач повинен з ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ».

Але з такою позицією відповідачів суд погодитись не може, виходячи з наступного.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіював шкоди не позбавлений можливості пред»явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, недоплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір підлягає стягненню з відповідача ПАТ «Укргазвидобування» на користь держави у справі у розмірі : 1378 грн. за позов про відшкодування моральної шкоди, 3088 грн. за позов майнового характеру, всього 4466 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, районний суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1:

відшкодування матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням автомобілю 38823 грн. 83 коп.;

витрати на евакуацію автомобілю 1500 грн.;

витрати за проведення товарознавчого дослідження 800 грн.;

витрати на направлення телеграми 31 грн. 56 коп.;

витрати на оплату судового збору 1027 грн.;

компенсацію за правову допомогу 3184 грн.

Стягнути з Стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» на користь держави судові витрати у розмірі 3088 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення, а для осіб, які брали участь у справі але не були присутні при проголошенні рішення у той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя - Ю.В. Шуліка