У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Коротуна В.М.,

МазурЛ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 6 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 20 липня 1985 року по 25 листопада 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу сторонами набуто спільне майно.

Оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку поділити спільне майно, просила визнати за нею та відповідачем право власності за кожним по Ѕ частини на житловий будинок АДРЕСА_1; автомобіль «Volkswagen» залишити у її користуванні, стягнувши з неї на користь відповідача Ѕ частини його вартості, автомобіль «KIA Sorento» залишити відповідачу та стягнути на її користь з відповідача Ѕ частини вартості автомобіля; визнати за нею право власності на Ѕ частини банківського вкладу у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 6 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, вартістю 143 525 грн; автомобіль марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 131 880 грн визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Поділено спільне сумісне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступним чином:

- визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності за кожним по Ѕ частини житлового будинку із надвірними будівлями АДРЕСА_1, вартістю 143 525 грн на праві спільної часткової власності, припинено їх право спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок;

- автомобіль марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 131 880 грн залишено в натурі на праві особистої власності ОСОБА_3, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 вартість Ѕ частини даного автомобіля - 65 940 грн, припинено їх право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль. Решту позовних вимог залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, частково задовольняючи позов, виходив із того, що сторони із жовтня 2009 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, сімейний бюджет не ведуть. Зазначена обставина встановлена рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2014 року, яке не оскаржене сторонами, зокрема, в частині встановлення часу припинення шлюбних відносин. Таким чином, суди дійшли висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання спільною сумісною власністю та поділу автомобіля «KIA Sorento», 2013 року випуску та банківського вкладу (депозиту) від 1 грудня 2014 року.

Колегія суддів вважає, що такі висновки судів є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу автомобіля від 10 квітня 2013 року ОСОБА_4 придбав автомобіль марки «Kia Sorento», 2013 року випуску за ціною 386 220 грн, про що також свідчить копія акта прийому передачі автомобіля від 12 квітня 2013 року.

Відповідно до довідки публічного акціонерного товариства «Дельта банк» від 16 квітня 2015 року на ім'я ОСОБА_5 відкрито банківські рахунки на суму 125 тис. грн, що припинив свою дію 1 вересня 2014 року, на суму 150 тис. грн, що припинив свою дію 30 листопада 2014 року, та на суму 170 тис. грн, які знаходяться на рахунку станом на 9 квітня 2014 року.

Відповідно до норм ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1985 року, який розірвано рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2014 року. Від шлюбу мають повнолітніх дітей.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Таким чином, суди в обґрунтування підстав відмови у задоволенні позову в частині поділу спірного автомобіля та банківського вкладу (депозиту) правильно посилалися на те, що сторони окремо проживають з жовтня 2009 року, про що свідчить рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2014 року.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 6 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана