Справа № 760/4001/16-ц
№ 2/760/2986/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Беро В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» 25.02.2016 р. звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р. у сумі 40787,72 долари США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 1042331,26 грн., посилаючись на те, що між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії та ОСОБА_1 (Відповідач - 1) 18 лютого 2008 р. був укладений договір про надання кредиту на купівлю автотранспортних засобів №030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р., згідно з яким Відповідачу - 1 було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти.

Відповідно до п. 1.1 надання кредиту здійснювалось одним траншем у сумі 20133,00 долари США, зі сплатою 11,50% річних. Відповідно до п. 1.2 договору кредиту, кредит надався Відповідачу - 1 для оплати придбаного автомобіля марки Skoda Octavia A5, 2008 р.в., чорного кольору.

Крім того, 18.02.2008 р. між Позивачем, Відповідачем - 1 та ОСОБА_2 (Відповідач - 2) було укладеного договір поруки № 030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р., згідно з умовами якого Відповідач - 2 зобов'язався перед Позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Відповідачем - 1 зобов'язань, щодо повернення суми Кредиту, сплати відсотків за користування Кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором про надання кредиту № 030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р.

Як вказує позивач, його зобов'язання, визначені у договорі кредиту, а саме п. 3.1.1 були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки від 18.02.2008 р. на суму 20133 долари США.

Проте, в порушення умов договору кредиту, Відповідач - 1 протягом тривалого часу не здійснює погашення процентів за користування кредитом у встановлені терміни, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором №030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р., яка станом на 01.02.2016 р. складає 40787,72 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 1042331,26 грн., з них: сума заборгованості за кредитом - 17213,47 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 439890,73 грн.; сума заборгованості за відсотками - 12966,10 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 331348,97 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6163,96 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 157520,23 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4444,19, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 113571,33 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути солідарну зазначену суму заборгованості за кредитним договором №030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р. з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Також просить стягнути солідарно з відповідачів суму сплаченого судового збору у розмірі 15634,97 грн.

Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених в позовні заяві, та просив задовольнити, посилаючись на невиконання відповідачами грошових зобов'язань на кредитним договором №030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р., виникнення заборгованості, та на необґрунтованість посилань відповідача - 2 ОСОБА_2 щодо пропущеного строку для пред'явлення позову до поручителя, оскільки позивач звертався з позовом до поручителя про стягнення боргу до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Відповідач - 1 ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач - 2 ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила повністю та пояснила, що умовами надання споживчого кредиту № 030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р., укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та позичальником, визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки, які визначені в договорі. У разі непогашення суми кредиту в строки, зазначені в договорі по заборгованості, сума кредиту вважається такою, що прострочена. Останній платіж щодо повернення кредиту позичальником був здійснений 28.07.2009 р. Таким чином, вже починаючи з серпня 2009 р. банк фактично знав про своє порушене право, а момент настання строку погашення чергового платежу (який не був здійснений позичальником) за основним зобов'язанням - це 18.08.2009 р., і саме з цього моменту і починається законодавчо-визначений строк для пред'явлення позову до поручителя (шість місяців). А банк звернувся до суду за захистом своїх прав лише в березні 2016 р. Таким чином, посилаючись на припинення договору поруки, пропущення позивачем строку для пред'явлення позову до поручителя, просила відмовити в задоволенні позову в частині, що стосується стягнення з поручителя боргу. Також просила застосувати позовну давність.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії ( правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 (Відповідач - 1) 18 лютого 2008 р. був укладений договір про надання кредиту на купівлю автотранспортних засобів №030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р., згідно з яким Відповідачу - 1 було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти.

Відповідно до п. 1.1 надання кредиту здійснювалось одним траншем у сумі 20 133,00 долари США, зі сплатою 11,50% річних з кінцевим терміном повернення до 18 лютого 2015 р. Відповідно до п. 1.2 договору кредиту, кредит надався Відповідачу - 1 для оплати придбаного автомобіля марки Skoda Octavia A5, 2008 р.в., чорного кольору.

Відповідно до п.1.1.1 договору погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно 18 числа сплачує кредитору рівні суми грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за кредитом та процентами, розраховавних за весь строк користування кредитом в сумі 351,74 доларів США.

Крім того, 18.02.2008 р. між Позивачем, Відповідачем - 1 та ОСОБА_2 (Відповідач - 2) було укладеного договір поруки № 030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р., згідно з умовами якого Відповідач - 2 зобов'язався перед Позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Відповідачем - 1 зобов'язань, щодо повернення суми Кредиту, сплати відсотків за користування Кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором про надання кредиту № 030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р. (п. 1.1. Договору поруки).

Зобов'язання позивача, визначені у договорі кредиту, а саме п. 3.1.1 були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки від 18.02.2008 р. на суму 20133 долари США, яка міститься в матеріалах справи, що також вказує на виконання умов договору позивачем.

Відповідно до п. 4.1 договору кредиту, у разі прострочення Відповідачем - 1 термінів сплати Ануїтетних платежів, визначених п. 1.1.1 кредитного договору, Відповідач - 1 сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

Згідно п. 4.2 договору кредиту, у разі порушення Відповідачем - 1 вимог п.п. 3.3.2 - 3.3.16 кредитного договору, Відповідач - 1 зобов'язаний сплатити Позивачу штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми фактичної заборгованості за Кредитом та нарахованими відсотками за кожний випадок.

Відповідно до п. 3.2.3 договору кредиту, Кредитор має право вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та можливої неустойки у разі, затримання Позичальником погашення відповідного Ануїтетного платежу (його частини) та/або сплати процентів, нарахованих за користування Кредитом, щонайменше на 1 (один) календарний місяць, у зв'язку з чим Відповідач - 1 відповідно до п. 3.3.8 зобов'язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення Кредитора згідно п. 3.2.3 цього Договору про невиконання вимог п. 3.2.3.1 - 3.2.3.6 кредитного договору, повернути в повному обсязі усі Ануїтетні платежі з можливою неустойкою.

З матеріалів справи судом встановлено, що в порушення умов договору кредиту Відповідач - 1 протягом тривалого часу не здійснює погашення процентів за користування кредитом у встановлені терміни.

Станом на 01.02.2016 р. загальний розмір заборгованості Відповідача - 1 за кредитним договором № 030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р. складає 40787,72 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 1042331,26 грн., з них: сума заборгованості за кредитом - 17213,47 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 439 890,73 грн.; сума заборгованості за відсотками - 12966,10 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 331348,97 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6163,96 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 157520,23 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4444,19, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 113571,33 грн.

Наявність заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Стаття 536 Цивільного кодексу України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, судом достовірно встановлено факт невиконання відповідачем 1 - ОСОБА_1 умов кредитного договору і виникнення боргу.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості та особу, на яку слід покласти в судовому порядку обов'язок її сплати, суд приймає до уваги наступне.

Умовами надання споживчого кредиту № 030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р., укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивальником, визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки, які визначені в договорі. У разі непогашення суми кредиту в строки, зазначені в договорі, сума кредиту вважається такою, що прострочена.

З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж щодо повернення кредиту позичальником - ОСОБА_1 був здійснений 28.07.2009 р., та саме з цієї дати Відповідач - 1 перестав виконувати свої зобов'язання за цим договором.

25.02.2016 р. позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Правовий аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припиненням права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Саме таку правову позицію було викладено у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року (справа № 6-53цс14).

Як зазначалось вище, починаючи з 28.07.2009 р. відповідач ОСОБА_1 перестав виконувати свої зобов`язання за кредитним договором № 030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р., договором встановлено термін повернення коштів до 18.02.2015 року, однак лише 25.02.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за вказаним кредитним договором.

Тобто, банк звернувся з позовом до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором після спливу шести місяців з часу несплати боржником чергового платежу за договором та закінчення терміну повернення коштів встановленого договором -18.02.2015.

Виходячи з цього порука є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача до поручителя - відповідача 2 ОСОБА_2, а поруку слід визнати припиненою.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача ПАТ «Укрсоцбанк» щодо не пропущення строку для пред'явлення позову до поручителя, оскільки позивач звертався з позовом до поручителя про стягнення боргу до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків

В постанові від 03 лютого 2016 року у справі №6-2630цс15 Верховний Суд України підкреслив, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання цього договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону № 1701-IV, незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб'єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах. А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 4 листопада 2015 року в справі № 6-2074цс15.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.05.2016 року залишено без розгляду позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу.

При цьому обставини на які посилається позивач, а саме звернення в серпні 2015 року до третейського суду, не можуть бути визнані поважними, оскільки позивач не мав права звернення до третейського суду.

Суд приходить до висновку, що вимогу до відповідача ОСОБА_2 як поручителя банк пред"явив шляхом подання позову 25.02.2016 року з пропуском шестимісячного строку, який передбачено ч.4 ст.559 ЦК України.

Таким чином, судом встановлені достатні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 030.29-50/2051-А від 18.02.2008 р. в сумі 40787,72 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 1042331,26 грн.

Згідно ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши дійсний характер спірних правовідносин, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 15634,97 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 525, 526, 530, 536, 543, 549-551, 553-559, 598, 610-612, 624, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 030.29-50/2051-А від 18.02.2008 року в сумі 40787,72 долари США, що за курсом НБУ становить 1042331,26 грн., а також судовий збір в сумі 15634,97 грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.І. Кушнір