ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/671/15-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря Озерської Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Золочівського району Харківської області в інтересах держави в особі Золочівської районної державної адміністрації Харківської області, Депатраменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області до ОСОБА_1 про заборону експлуатації приміщень, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2015 року прокурор Золочівського району Харківської області в інтересах держави в особі Золочівської районної державної адміністрації Харківської області, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить заборонити експлуатацію самовільно реконструйованої нежитлової будівлі пекарні, а саме: гаражу А-1 загальною площею 289,6 кв. м., прохідної Б-1 загальною площею 9,4 кв. м., побутового приміщення В-1 загальною площею 40,5 кв. м., будівлі пожежного резерву Г-1 загальною площею 9,1 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів) та самовільно реконструйованої нежитлової будівлі господарського магазину: погребу (льоху) загальною площею 247 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (за межами населених пунктів), шляхом заборони використання вказаного об'єкту за функціональним призначенням, у тому числі у підприємницькій або іншій господарській діяльності як самостійно власником так і іншими особами на підставі господарських та цивільно-правових договорів, до введення об'єкту в експлуатацію у встановленому законом порядку.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1, придбавши на підставі договорів купівлі-продажу від 12.07.2002 року нежитлову будівлю господарського магазину, загальною площею 518,5 кв.м. по АДРЕСА_2 та нежитлову будівлю пекарні загальною площею 360,3 квадратних метри по АДРЕСА_1 здійснив реконструкцію та будівництво нежитлових приміщень без дозвільних документів та дані об'єкти не були прийняті до експлуатації. При цьому будівництво та реконструкція проведена на земельних ділянках, які не були відведені для цієї мети органами виконавчої влади та без належним чином погодженого проекту та дозволу на початок дозвільних робіт. Факт завершення будівництва встановлюється тільки інспекцією в ході проходження встановленої законодавством процедури прийняття об'єкта в експлуатацію, а Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється. Оскільки на теперішній час у відповідача відсутня документація на прийняття об'єкта в експлуатацію, а земельна ділянка, на якій розташовані будівлі належить територіальній громаді с. Олександрівка Золочівського району Харківської області в особі Золочівської районної державної адміністрації Харківської області, просять заборонити експлуатацію нежитлових приміщень до введення об'єкта в експлуатацію.

В судове засідання від представника позивачів, прокурора Золочівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області Моргая А.С., діючого в інтересах держави в особі Золочівської районної державної адміністрації Харківської області та Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, надійшла заява про розгляд справи без його участі та про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання подала заяву в якій проти задоволення позовних вимог заперечувала в частині заборони експлуатації самовільно реконструйованої нежитлової будівлі пекарні, а саме гаражу А-1 загальною площею 289,6 кв.м., прохідної Б-1 загальною площею 9,4 кв.м., будівлі пожежного резервуару Г-1 загальною площею 9,1 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів), та самовільно реконструйованої нежитлової будівлі господарчого магазину: погребу (льоху) загальною площею 213 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (за межами населених пунктів), так як вони введені в експлуатацію у встановленому законом порядку. Справу просила розглядати без її присутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що на підставі договорів купівлі-продажу від 12 липня 2002 року ОСОБА_1 належить нежитлова будівля господарського магазину, загальною площею 518,5 кв. м. по АДРЕСА_2 та нежитлова будівля пекарні загальною площею 360,3 кв.м. по АДРЕСА_1. У процесі користування будівлями ОСОБА_1 здійснив їх реконструкцію. Зменшив загальну площу господарчого магазину, залишивши із вказаної будівлі лише погреб (льох) загальною площею 213 кв. м., тобто проведена зміна призначення будівлі з існуючого підвалу під погреб. В процесі користування пекарнею ОСОБА_1 здійснив її реконструкцію, внаслідок якої утворились приміщення: гараж А-1 загальною площею 289,6 кв. м., прохідна Б-1 загальною площею 9,4 кв. м., побутове приміщення В-1 загальною площею 40,5 кв. м., будівля пожежного резерву загальною площею 9,1 кв. м. При цьому, вищевказане будівництво та реконструкція проведена на земельних ділянках, які не були відведені для цієї мети органом місцевого самоврядування та без належним чином погодженого проекту та дозволу на початок будівельних робіт (а.с. 13, 14, 15, 16, 17-21, 22-26, 27- 31, 32-36, 38-42).

Рішенням Олександрівської сільської ради Золочівського району Харківської області від 11.09.2013 року №06/10 внесено зміни до поштових адрес нежитлових будівель:

- пекарні, бувша адреса: АДРЕСА_1, присвоєно поштову адресу: будинок АДРЕСА_1;

- магазину, бувша адреса: АДРЕСА_2, присвоєно поштову адресу: будинок АДРЕСА_2 (а.с. 44).

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 12.03.2014 року по справі №622/1520/13 визнано за ОСОБА_1 право власності на вищевказані самочинно реконструйовані нежитлові приміщення та будівлі (а.с. 45-50).

Згідно рішенням апеляційного суду Харківської області від 23.10.2014 року рішення Золочівського районного суду Харківської області від 12.03.2014 року скасовано за апеляційною скаргою прокуратури Золочівського району Харківської області та ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про визнання права власності відмовлено (а.с. 51-54).

Згідно з ч. 2 ст. 41, ст. 13 Конституції України право власності набувається в порядку, визначеному законом. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до вимог ст. 376 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, лише за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Приписами ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З вказаної правової норми вбачається, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано за умови відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки або якщо особа, яка здійснила таке будівництво, отримає в установленому порядку земельну ділянку розташовану під збудованим нерухомим об'єктом, такого цільового призначення, яке передбачає можливість будівництва на ній відповідного об'єкту; а також за умови відсутності заперечень з боку власника земельної ділянки (ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України) та відсутності порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно з ч. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 здійснив реконструкцію нежитлових приміщень та будівництво нових будівель.

Як вбачається з матеріалів справи, після ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення про скасування рішення попередньої інстанції та звернення до суду прокурора Золочівського району Харківської області в інтересах держави з даним позовом - 13.07.2016 року, ОСОБА_1 після реконструкції господарчого магазину було введено в експлуатацію нежитлову будівлю (льох) літ «Б-1» загальною площею 213 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 що також вбачається з інформаційної довідки №63726225 від 18.07.2016 року. Також, після реконструкції пекарні, 16.08.2016 року, було введено в експлуатацію нежитлову будівлю (склади для сільхозпродукції) літ. «А-1» загальною площею 289,6 кв.м., та допоміжні та обслуговуючі будівлі: прохідна літ «Б», пожежний резервуар літ. «Г» резервуар №1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 що також підтверджується інформаційною довідкою №73354932 від 18.11.2016 року (а.с. 130, 131, 154).

Таким чином, позовні вимоги в частині заборони експлуатації самовільно реконструйованої нежитлової будівлі пекарні, а саме гаражу А-1 загальною площею 289,6 кв. м., прохідної Б-1 загальною площею 9,4 кв. м., будівлі пожежного резервуару Г-1 загальною площею 9,1 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів), та самовільно реконструйованої нежитлової будівлі господарчого магазину: погребу (льоху) загальною площею 213 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (за межами населених пунктів), не підлягають задоволенню, тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Однак, інформація щодо введення в експлуатацію в установленому законом порядку побутового приміщення В-1 загальною площею 40,5 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів) відсутня.

В Єдиному реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, відсутні дані стосовно даного об'єкту по вказаній адресі.

Правовідносини у сфері архітектури, містобудування та забудови території, визначаються особливості щодо створення, реконструкції, реставрації об'єктів містобудування, та прийняття об'єктів в експлуатацію з метою подальшої експлуатації (користування) регулюються спеціальними нормами законодавства.

На момент закінчення реконструкції ОСОБА_1 нежитлових приміщень та на даний час діє Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011, відповідно до якого прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція), поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Згідно ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ДБН А.2.2-3-2004, реконструкція - перебудова існуючих об'єктів виробничого і громадського призначення, пов'язана з удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня і якості продукції, що виготовляється, поліпшенням умов експлуатації і мешкання, якості послуг, зміною основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри).

Отже, відповідно до ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом: контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог державних будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Таким чином, нормами діючого законодавства передбачено обов'язковість прийняття закінчених будівництвом об'єктів до експлуатації.

Враховуючи те, що побутове приміщення В-1, загальною площею 40,5 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів), не приймалося до експлуатації у встановленому законом порядку, використання даного об'єкту у підприємницькій діяльності до вводу його в експлуатацію є таким, що суперечить закону.

Слід зазначити, що відповідно до положень ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до положень ч. 2, 4, 5, 7 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи те, що побутове приміщення В-1, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів) не приймалося до експлуатації у встановленому законом порядку, а використання даного об'єкту у підприємницькій діяльності як самостійно, так і передачі в найм або іншим третім особам до вводу його в експлуатацію є таким, що суперечить ст. 5 Закону України "Про основи містобудування" та порушує права зацікавлених осіб.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині заборони експлуатації побутового приміщення В-1 загальною площею 40,5 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів), вважаючи їх доведеними в судовому засіданні і обґрунтованими, та заборонити експлуатацію спірного нежитлового приміщення до введення об'єкту в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги прокурора Золочівського району Харківської області в інтересах держави в особі Золочівської районної державної адміністрації Харківської області, Депатраменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області до ОСОБА_1 про заборону експлуатації приміщень задовольнити частково.

Заборонити експлуатацію побутового приміщення В-1 загальною площею 40,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів) шляхом заборони використання вказаного об'єкту за функціональним призначенням, у тому числі у підприємницькій або іншій господарській діяльності як самостійно власником так і іншими особами на підставі господарських та цивільно-правових договорів, до введення об'єкту в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. В.Чернова