АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1951/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1910/16Головуючий у 1-й інстанції Юхно С.П. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.,

суддів: Абрамова П.С., Лобова О.А.,

при секретарі Лимар О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 20 травня 2016 року

у справі за заявою Полтавської міської ради про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року Полтавська міська рада звернулася до суду з заявою про поновлення строку предявлення до виконання виконавчого листа № 553/1951/14-ц, виданого 25 квітня 2016 року Ленінським районним судом м. Полтави по цивільній справі за позовом першого заступника прокурора м. Полтави в інтересах Держави в особі Полтавської міської ради до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії, посилаючись на те, що прокурор не вжив заходів для отримання та звернення до виконання даного виконавчого листа.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20 травня 2016 року, заяву Полтавської міської ради про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання задоволено.

Поновлено Полтавській міській раді строк для предявлення до виконання виконавчого листа № 553/1951/14-ц, виданого 25 квітня 2016 року Ленінським районним судом м. Полтави, про зобовязання ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0028 га, вартістю 7 111 грн. 72 коп., розташовану поруч із земельною ділянкою по вул. Південній, 8 «а» Г у м. Полтава, привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення капітальної будівлі (гаражу), який збудовано за вищевказаною адресою, та повернути земельну ділянку Територіальній громаді міста Полтави в особі Полтавської міської ради.

З зазначеною ухвалою суду першої інстанції не погодила ОСОБА_2, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви Полтавської міської ради. Апелянт вказує, що поновлення пропущеного строку для звернення виконавчого документу до виконання можливе лише у разі наявності поважних причин такого пропуску, проте, неузгодженість дій між стороною спору та її представником не можна вважати підставами для поновлення строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом першого заступника прокурора м. Полтави в інтересах Держави в особі Полтавської міської ради до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії позовні вимоги задоволено, зобовязано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0028 га, вартістю 7111 грн. 72 коп., розташовану поруч із земельною ділянкою по вул. Південній, 8 «а» Г у м. Полтава, привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення капітальної будівлі (гаражу), який збудовано за вищевказаною адресою, та повернути земельну ділянку Територіальній громаді міста Полтави в особі Полтавської міської ради.

02 березня 2015 року Ленінським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист за вищевказаним позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 121, 80 грн., строк предявлення виконавчого листа до виконання визначено до 17 листопада 2015 року.

Згідно до відмітки державного виконавця Гавриленко Д.В. від 22 травня 2015 року про виконання рішення, виконавче провадження закінчено на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

15 квітня 2016 року до Ленінського районного суду м. Полтави з заявою про видачу виконавчого листа за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2014 року звернувся представник Полтавської міської ради.

25 квітня 2016 року Ленінським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист за вищевказаним позовом про зобовязання ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0028 га, вартістю 7111 грн. 72 коп., розташовану поруч із земельною ділянкою по вул. Південній, 8 «а» Г у м. Полтава, привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення капітальної будівлі (гаражу), який збудовано за вищевказаною адресою, та повернути земельну ділянку Територіальній громаді міста Полтави в особі Полтавської міської ради, строк предявлення виконавчого листа до виконання визначено до 17 листопада 2015 року.

Задовольняючи заяву Полтавської міської ради про поневолення строку для предявлення виконавчого листа до виконання і визнаючи такий строк пропущеним з поважних причин, суд першої інстанції виходив з того, що прокурор, як особа, яка звернулась до суду з позовом в інтересах Полтавської міської ради, був уповноважений правом звертатись до суду із заявами про видачу виконавчого листа та на звернення його до виконання, а тому Полтавська міська рада обґрунтовано вважала, що саме прокурор отримав виконавчий лист по даній справі та звернув його до виконання, через що не звернулась до суду з заявою про видачу виконавчого листа вчасно.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи щодо виконання судових рішень можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 24 цього Закону передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з'ясувати причини пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач по справі звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2014 року лише 15 квітня 2016 року, тобто строк для предявлення виконавчого документа до виконання на момент його видачі був пропущеним.

Як на підставу поважності причин довготривалого не звернення Полтавської міської ради до суду з заявою про видачу виконавчого листа, заявник вказує на ту обставину, що в інтересах Полтавської міської ради до суду з позовом звертався прокурор, а тому позивач вважав, що саме він вчиняв дії щодо отримання виконавчого листа і предявлення його до виконання.

Проте, на думку судової колегії зазначені заявником обставини не свідчать по поважність причин пропуску строку строк для предявлення виконавчого документа до виконання, оскільки не є поважними, в розумінні положень закону.

Згідно до п. 1,2 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Виходячи зі змісту ст. ст. 368 ЦПК України, право звернення до суду з заявою про видачу виконавчого документу передбачено, як за прокурором, який здійснював у справі представництво інтересів особи, а також ж за особами, на користь яких ухвалено рішення.

Отже, чинним законодавством передбачено право особи на користь якої ухвалено рішення самостійно звернутись до суду з заявою про видачу виконавчого документу, а тому, право прокурора, який здійснював у справі представництво інтересів особи, на отримання виконавчого документу за судовим рішенням, не виключає право стягувача здійснювати вищевказані дії самостійно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду про поважність причин пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання Полтавською міською радою через переконаність позивача в здійсненні зазначених дій прокурором не ґрунтуються на законі.

Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України обов'язок доведення поважності причин, за яких пропущений строк може бути поновлено, покладається саме на стягувача, як на заінтересовану особу.

Стягувачем не було надано жодного доказу, який би підтверджував поважність пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання а тому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви Полтавської міської ради про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки останнім пропущено строк для пред'явлення виконавчих листів без поважних причин.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 2 ч. 1 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 20 травня 2016 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Полтавської міської ради про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя (підпис) О. В. Чумак

Судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1