Єдиний унікальний номер 2-103/11 Номер провадження 88-ц/775/3/2016
Головуючий в 1 інстанції Кононихіна Н.Ю.
Доповідач Азевич В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Мальованого Ю.М, Тимченко О.О.,

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 28 березня 2011 року задоволений позов ОСОБА_2 до громадянина Російської Федерації ОСОБА_3, з якого стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів до повноліття сина. Також стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною шестирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Вказане рішення суду першої скасоване рішенням апеляційного суду Донецької області від 06 листопада 2012 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що суду розглянув справу не відповідно до дати, що була визначена компетентним судом Російської Федерації. З результатами розгляду скарги, суд апеляційної інстанції ухвалив рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів та на утримання позивача в розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

13 травня 2013 року ОСОБА_3 через свого представника подав заяву про перегляд рішення апеляційного суду від 06 листопада 2012 року за нововиявленими обставинами, оскільки рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 12 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 30 квітня 2013 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення батьківства.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2013 року заява ОСОБА_6 задоволена - скасоване рішення апеляційного суду Донецької області від 06 листопада 2012 року та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

02 липня 2016 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду апеляційної інстанції від 23 липня 2013 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.09.2013 року скасоване рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 12 грудня 2012 року і ухвала апеляційного суду Донецької області від 30 квітня 2013 року про залишення рішення суду першої інстанції без змін, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розглядові справи про встановлення батьківства Краснолиманський міський суд Донецької області ухвалив рішення від 05 лютого 2015 року про визнання ОСОБА_3 батьком дитини. 07.05.2015 року апеляційний суд Запорізької області залишив вказане рішення без змін.

З огляду на викладене, просила скасувати рішення апеляційного суду від 23 липня 2013 року за нововиявленими обставинами та ухвалити нове, яким задовольнити її позов про стягнення аліментів повністю.

ОСОБА_2 підтримала доводи, викладені в заяві, просила скасувати вказане рішення апеляційного суду та ухвалити нове - про задоволення її позову.

Відповідач, сповіщений про час та місце розгляду справи судовою повісткою, телеграмою та телефонограмою за місцем роботи, не з'явився та свого представника, який приймав участь у розгляді даної справи, не направив.

Як визначено частинами 1, 4, 5, 6, 7 статті 74 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбачені абзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу.

Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Якщо насправді особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

Згідно статті 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач змінив місце проживання та не повідомив про це суд, тому він був повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до ч. 7 ст. 74 ЦПК України - за місцем роботи, що є належним повідомленням та не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши підстави заяви та позову, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню, а позов - частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами, зокрема, є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

Як передбачено ч. 1 ст. 363 ЦПК України, рішення, ухвала суду чи судовий наказ переглядаються у зв'язку з нововиявленими обставинами судом, який ухвалив рішення, постановив ухвалу або видав судовий наказ.

З матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2010 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття сина та на її утримання у зв'язку із доглядом за дитиною до шестирічного віку у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином шести років. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 10.06.2010 року ОСОБА_3 було визнано батьком сина сторін - ОСОБА_5. Проте відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина та на її утримання. (а. с. 5)

Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 28 березня 2011 року позов задоволений у повному обсязі. (а. с. 6) За апеляційною скаргою ОСОБА_2 рішенням апеляційного суду Донецької області від 06 листопада 2012 року вказане рішення районного суду скасоване та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Суд стягнув з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття сина та на утримання позивача (у зв'язку з доглядом за дитиною) у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином трьохрічного віку, тобто з 09.09.2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_6. (а. с. 6 - 9)

За заявою ОСОБА_6 рішенням апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2013 року скасоване рішення апеляційного суду Донецької області від 06 листопада 2012 року та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Підставою для скасування рішення апеляційного суду про стягнення аліментів стало скасування заочного рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 10 червня 2010 року, яким ОСОБА_3 визнано батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При новому розглядові справи Червоногвардійський районний суд м. Макіївки Донецької області рішенням від 12 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 30 квітня 2013 року, відмовив у задоволенні позову про встановлення батьківства.

Зазначені обставини вбачаються з рішення області від 23 липня 2013 року, яке позивач просить скасувати за нововиявленими обставинами та із заяви відповідача про перегляд заочного рішення від 10 червня 2010 року. (а. с. 12 - 13, 79)

Вказане рішення від 12 грудня 2012 року та ухвала від 30 квітня 2013 року були оскаржені до суду касаційної інстанції, який ухвалою від 18 вересня 2013 року скасував їх та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції. (а. с. 14-15)

У зв'язку з проведенням антитерористичної операції в Донецькій області та вимушеною зміною ОСОБА_2 місця проживання (тимчасово зареєстрована в м. Красний Лиман), справа з 16.01.2014 року знаходилася в Краснолиманському міському суді Донецької області, який 05 лютого 2015 року ухвалив рішення про задоволення позову та визнав ОСОБА_3 батьком ОСОБА_5. (а. с. 16-18)

Апеляційний суд Запорізької області, якому на підставі розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 р. № 27/0/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» тимчасово була визначена підсудність апеляційного суду Донецької області, ухвалою від 07 травня 2015 року відхилив апеляційну скаргу ОСОБА_3 та залишив без змін рішення від 05 лютого 2015 року про встановлення батьківства. (а. с. 19-21)

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 10 серпня 2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 на вказані рішення та ухвалу. (а. с. 29)

Роботу апеляційного суду Донецької області відновлено 26 травня 2015 року згідно з розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2015 року № 33/0/38-15.

12 серпня 2015 року позивач звернулася до апеляційного суду Донецької області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2013 року. Проте ухвалою судді апеляційного суду Донецької області від 03 вересня 2015 року у задоволенні заяви було відмовлено у зв'язку з відсутністю цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Заявниці роз'яснено право на звернення із заявою про відновлення втраченого провадження у цій цивільній справі № 2/53/10 до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, якому згідно розпорядження від 02.09.2014 р. № 27/0/38-14 визначена підсудність Червоногвардійського районного суду міста Макіївки. (а. с. 30)

Така заява була подана ОСОБА_2 до Костянтинівського міськрайонного суду 15.09.2015 року. (а. с. 1)

17 вересня 2015 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за цією заявою. (а. с. 33)

Ухвалою від 30 вересня 2015 року суд зупинив провадження у справі до надходження відповіді від компетентного суду Російської Федерації на судове доручення про надання правової допомоги. Розгляд справи відкладений на 9-00 год. 14 березня 2016 року та визначено резервну дату судового засідання 9-00 год. 16 травня 2016 року. (а. с. 41)

06 жовтня 2015 року судом надісланий пакет документів на виконання цієї ухвали до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (а. с. 45-50)

02.11.2015 року Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області направило вказані документі до ГУ Міністерства юстиції Російської Федерації по м. Москва. (а. с. 124)

09 березня 2016 року Басманний районний суд м. Москви РФ виконав судове доручення. (а. с. 140 - 145)

Після отримання документів Костянтинівський міськрайонний суд 16 травня 2016 року ухвалив рішення про відновлення втраченого судового провадження №2-103/11 у справі про стягнення аліментів.

02 липня 2016 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду апеляційної інстанції від 23 липня 2013 року.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 9 постанови від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Підставою скасування судового рішення може бути лише ухвалене судом судове рішення, а не рішення третейського суду або іншого державного органу.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

За таких обставин, рішення апеляційного суду від 23 липня 2013 року підлягає скасуванню за нововиявленими обставинами, оскільки було скасоване рішення про відмову у позові про встановлення батьківства, який в наступному був задоволений. Між вказаними рішеннями існує матеріально-правовий зв'язок, а факти, встановлені у справі про встановлення батьківства, мають значення для вирішення даної справи про стягнення аліментів.

В заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 посилалася саме на вказане рішення.

Розглядаючи позов по суті, колегія суддів вважає, що він підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. (ст. 182 СК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 183 та ч. 1 ст. 191 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як вже зазначалось, Краснолиманський міський суд Донецької області рішенням від 05.02.2015 року визнав відповідача ОСОБА_3 батьком ОСОБА_5. На підставі цього рішення Краснолиманським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зроблений відповідний актовий № 15 про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, де батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та 02 червня 2016 року видано свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1.

Тобто відповідач ОСОБА_3 є батьком дитини та зобов'язаний утримувати її відповідно до закону.

Відповідач працює і отримує постійний дохід, тому суд, враховуючи положення ст. 182 СК України та обставини справи, вважає за можливе стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 вересня 2010 року (від дня пред'явлення позову відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України).

Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача (у зв'язку з доглядом за дитиною) підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як передбачено частинами 2 - 3 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 79 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Частиною 1 ст. 79 СК України встановлено, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідач працює - є членом ради директорів ЗАТ «НДІ Матеріалознавство» (ЗАО «НИИ Материаловедение»), тому суд приходить до висновку, що він має можливість надавати допомогу матері спільної дитини. Розмір аліментів на її утримання визначається судом у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходів), період стягнення - до досягнення дитиною трьох років, тобто за період з 09 вересня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_6, оскільки на момент ухвалення даного рішення син сторін досяг трирічного віку.

Задовольняючи позов частково, судова колегія вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави за ставкою на момент звернення позивача з даним позовом до суду - у розмірі 51 грн.

З огляду на наведене, заяву про скасування рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами слід задовольнити та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 304, 361 ч. 2 п. 3, 365 ч. 2 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2013 року задовольнити.

Скасувати рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Радянська Гавань Хабаровського Краю Російської Федерації, громадянина Російської Федерації на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 вересня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Радянська Гавань Хабаровського Краю Російської Федерації, громадянина Російської Федерації на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання за період з 09 вересня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 (до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку) в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходів).

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 51 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: