АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Вугілля України» про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

за апеляційною скаргою державного підприємства «Вугілля України» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2016 року, -

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2016 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з державного підприємства «Вугілля України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток в сумі 64 491 грн. 52 коп.

Стягнуто з державного підприємства «Вугілля України» в дохід держави судовий збір в розмірі 644 грн. 91 коп.

В апеляційній скарзі ДП «Вугілля України» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ДП «Вугілля України» вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 64 491 грн. 52 коп.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що з 01 вересня 2010 року ОСОБА_1 працювала у відокремленому підрозділі «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» державного підприємства «Вугілля України» на посаді начальника відділу.

ОСОБА_1 звільнена з роботи у зв'язку із виходом на пенсію, на підставі наказу № 16/к від 31 березня 2015 року.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що при звільненні позивача з роботи, з нею не був проведений повний розрахунок.

Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 343,04 грн.

Період затримки - 188 днів.

Таким чином середній заробіток за час затримки складає 64 491,52 грн.

При вирішенні спору судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що підприємство, на якому працювала позивач знаходилось на території, яка не контролюється українською владою, відтак невиплата заробітної плати відбулась не з вини відповідача, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Державне підприємство «Вугілля України» знаходиться у м. Києві. Отже при звільненні позивача з роботи підприємство мало можливість виплатити своєму працівнику усі суми, що належать йому від підприємства в день звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 23 лютого 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційних скарг немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Вугілля України» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук