Справа №498/153/16-ц
Провадження по справі №2/498/103/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2016 року
Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:
головуючої судді Ткачук О.Л.
при секретарі судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. ОСОБА_2 області в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договорами позики, процентів, індексу інфляції та 3 % річних
Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявилася. Згідно поштових довідок, листи (судові повістки) направлені ОСОБА_4 повернуті на адресу суду з відміткою "за відмовою адресата від одержання". Відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частина 2 ст.1047 Цивільного кодексу України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що позивач давав відповідачці в борг грошові кошти, а саме 29 липня 2013 року у розмірі 5000 гривень строком до 29 вересня 2013 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою написаною відповідачкою позивачеві.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Таким чином, зобов'язання позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), яке ґрунтується на договорі позики, є грошовим. Крім того, настання відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України прямо передбачено ч. 1 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики.
Судом встановлено та підтверджено відповідними розрахунками, що за прострочення відповідачкою виконання перед позивачем грошового зобов'язання по поверненню 5000 грн. наданих їй позивачем, станом на 11 лютого 2016 року:
- 3 % річних згідно розрахунку за період з 30.09.2013 року по 11.02.2016 року (865 днів) становить 355 грн. 43 коп.
- індекс інфляції за весь час прострочення, тобто з 30.09.2013 року по 11.02.2016 становить 3983 грн. 60 коп.
В ч.1.ст.1048 Цивільного кодексу України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Станом на 11 лютого 2016 року проценти від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України складають 2042 грн. 67 коп. що підтверджується відповідними розрахунками наявними в матеріалах справи.
Станом на день розгляду справи судом, ОСОБА_4 не повернула позивачеві позику та порушила умови договору позики.
З приведеного вище випливає, що існує законне підґрунтя для задоволення заявлених вимог, оскільки вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладеного між сторонами договору та нормами чинного законодавства України.
Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_4 слід стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст.ст. 625,640, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88,209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_3 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 551,20 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Великомихайлівським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Л. Ткачук