Провадження № 22-ц/773/1050/16 Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Подолюка В.А., Овсієнка А.А.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю :

позивача - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачів - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду від 23 травня 2016 року в даній справі, яким в задоволенні його позовних вимог про стягнення матеріальної і моральної шкоди відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду з ухваленням нового про задоволення його позовних вимог.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав і просив скаргу задовольнити, відповідачі та їх представник апеляційну скаргу заперечили та просили скаргу позивача відхилити.

Апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 являється власником квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_4 являється власником квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди та зазначав, що з відповідачами по справі він перебуває у неприязних стосунках, останні постійно створюють йому перешкоди в користуванні його земельною ділянкою, що було предметом розгляду попередніх судів. Також позивач зазначав, що відповідачі заблокували доступ працівникам РГК «Волиньгаз» до газового виводу, самовільно відключили його квартиру від електропостачання, протягом 2015 року зрізали з воріт належний йому замок та стовпчики, на яких він мав намір облаштувати огорожу.

В зв'язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідачів в його користь заподіяну йому матеріальну шкоду в розмірі 581,41 грн. та моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн., оскільки вважає, що такими діями відповідачів йому була також заподіяна моральна шкода, так як його стан здоров'я погіршився.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено того, що відповідачі заподіяли йому як матеріальну так і моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, так як вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Статті 1166, 1167 ЦК України передбачають, що майнова та моральна шкода, завдана неправомірними діями фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Зобов'язання щодо відшкодування шкоди виникає, як правило, за наявності вини особи, протиправними діями якої фізичній або юридичній особі завдана моральна та/або майнова шкода. Однією із умов, яка утворює підставу відшкодування, є причинний зв'язок між цивільним правопорушенням та моральною та/або майновою шкодою.

Всупереч зазначеним вимогам закону позивачем в судовому засіданні не доведено, що саме неправомірними діями відповідачів йому була заподіяна матеріальна шкода, хоча відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що вина відповідачів у заподіянні позивачу матеріальної шкоди підтверджується висновком дільничного інспектора, оскільки зазначені у висновку обставини записані зі слів особи і не можуть бути належними і допустимими доказами на підтвердження заподіяння позивачу матеріальної шкоди.

Також позивачем не доведено в судовому засіданні, що відповідачами йому була також заподіяна моральна шкода. Будь - яких доказів на підтвердження своїх доводів позивач суду не надав.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність судового рішення, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: