Справа № 2-3016/11
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

01 листопада 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Боярського О.О.

при секретарі: Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Білгород-Дністровський РВ ГУДМС України в Одеській області, Сектор з питань опіки, піклування та усиновлення дітей Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, а саме просить суд виселети ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 з зазначеної квартири.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Білгород-Дністровський РВ ГУДМС України в Одеській області, Сектор з питань опіки, піклування та усиновлення дітей Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою. В останній редакції своєї позовної заяви (а.с.202) ОСОБА_3 просить суд визнати припиненим з 2006 року правовідношення сторін за договором піднайму квартири АДРЕСА_1, укладеного 13 грудня 2005 року між основним квартиронаймачем - ОСОБА_4 та ОСОБА_2, у зв'язку з припиненням дії основного договору найму вказаної квартири; усунути перешкоди користування вказаною квартирою, власником якої є ОСОБА_3 шляхом зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в зазначеній квартирі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала.

ОСОБА_3, його адвокат Димовчи М.І. позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

ОСОБА_2, його представник за довіреністю ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3 заперечувли.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не відомі. Представник ДМС надавав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 156).

Вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку представленим доказам та встановивши характер і особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до наступних висновків.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Відповідач був прописаний у вказаній квартирі на підставі договору піднайму від 16 грудня 2005 року, який не є власником або співвласником квартири та не набув права самостійного користування спірною квартирою на підставах передбачених законом. Неодноразові вимоги позивача до відповідача з приводу виписатись із вказаної квартири відповідач ігнорує, чим порушує гарантоване Конституцією України право власності позивача та право вільного користування належним їй житлом.

Суд критично ставиться до вказаних доводів ОСОБА_1 та вважає їх недоведеними з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 331 ЦК України встановлено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації відповідно до Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними та допустимими.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

ОСОБА_1 всупереч викладеним нормам цивільно процесуального законодавства, не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, як і не було надано доказів, що вона є законним користувачем вказаної квартири.

З огляду на те, що позивач не має правового відношення до спірної квартири, а тому не наділена правами та обов'язками стосовно вказаного нерухомого майна, заявлені нею позовні вимоги є безпідставними, оскільки не встановлено порушень її прав.

З приводу позовних вимог ОСОБА_3 судом встановлено наступне.

13 грудня 2005 року між основним квартиронаймачем - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір про передачу квартири АДРЕСА_1 в піднайм ОСОБА_2 (а.с.10).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 15 жовтня 2010 року визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

16 березня 2011 року ОСОБА_1 зареєструвала право власності на квартиру в КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації», витяг № 29314113 (а.с. 7).

05 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу вказаної квартири (а.с.80-82).

05 січня 2016 року до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 83-84).

Таким чином на сьогоднішній день власником квартири АДРЕСА_1 є саме ОСОБА_3.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

ОСОБА_3 у своїй позовній заяві та в судовому засіданні наголошує на тому, що відповідач ОСОБА_2 втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 з 24 березня 2006 року, коли припинив свою дію основний договір найму, укладений 13 грудня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Суд погоджується з вказаними доводами позивача та вважає їх обгрунтованими з огляду на наступне.

Як вже зазначалося вище договір піднайму квартири АДРЕСА_1, був укладений 13 грудня 2005 року між основним квартиронаймачем ОСОБА_4 та піднаймачем ОСОБА_2 (а.с. 10).

Отже, сторони договору перебували у цивільно правовому відношенні (правовідношенні). Умови цього правовідношення містяться у договорі піднайму квартири та нормах цивільного законодавства, що регулюють ці відносини.

На огляд суду ОСОБА_2 так і не надав оригінал договору піднайму квартири, тому суд не може дослідити його, як належний доказ, однак суд вважає, що такий договір дійсно існував (копія а.с. 10) та зазначене не заперечується сторонами по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 781 ЦК України, договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи-наймача, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 823 ЦК України за договором піднайму житла наймач за згодою наймодавця передає на певний строк частину або все найняте ним помешкання у користування піднаймачеві. Піднаймач не набуває самостійного права користування житлом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму житла. У разі дострокового припинення договору найму житла одночасно з ним припиняється договір піднайму.

Відповідно до довідки ВАТ "28 червня" ОСОБА_4 помер 24.03.2006 року (а.с. 12). Вказані відомості не заперечуються сторонами по справі (обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню - ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

Таким чином, основний договір найму припинив діяти з дати смерті основного квартиронаймача, а саме з 24 березня 2006 року. В свою чергу, у відповідності до ч. 4 ст. 823 ЦК України договір піднайму квартири, підписаний сторонами 13 грудня 2005 року, припинив свою дію в день, коли припинив діяти основний договір найму, а саме 24 березня 2006 року. Саме з цього часу ОСОБА_2 втратив право на користування спірною квартирою.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання припиненим з 2006 року правовідношення сторін за договором піднайму квартири АДРЕСА_1, укладеного 13 грудня 2005 року між основним квартиронаймачем - ОСОБА_4 та ОСОБА_2, у зв'язку з припиненням дії основного договору найму вказаної квартири обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимога ОСОБА_3 щодо усунення перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не підлягає задоволенню з огляду на її необгрунтованість. Так, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження реєстрації місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Білгород-Дністровський РВ ГУДМС України в Одеській області, Сектор з питань опіки, піклування та усиновлення дітей Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою - задовольнити частково.

Визнати припиненим з 2006 року правовідношення сторін за договором піднайму квартири АДРЕСА_1, укладеного 13 грудня 2005 року між основним квартиронаймачем - ОСОБА_4 та ОСОБА_2, у зв'язку з припиненням дії основного договору найму вказаної квартири.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: