Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Романченко В.О.
Справа № 431/394/16-ц
Провадження № 22ц/782/536/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого: Романченка В.О.

суддів: Дронської І.О., Карташова О.Ю.

за участю секретаря: Коротенка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Калмичанка» на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 03 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Калмичанка» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, та повернення земельної ділянки , -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Калмичанка».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії І-ЛГ № 018936 від 29.08.1997 року, є власником земельної ділянки площею 8,98 га, розташованої на території Світлівської сільської ради Старобільського району Луганської області.

30 березня 2007 року між ним та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрованого 15 квітня 2008 року у Луганській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру», реєстраційний № 251850/3, строком, з урахуванням додаткової угоди, на 7 років, умовами якого передбачено, що орендна плата за користування земельною ділянкою вноситься на протязі з липня по грудень місяць щорічно протягом всього строку оренди у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 4921,15 грн. з урахуванням індексів інфляції.

Згідно додаткової угоди до договору від 30.09.2014 року розмір орендної плати складав 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 6561,54 грн.

Всупереч умов 9-11 Договору відповідач не доплатив йому орендну плату в сумі 20,75 грн. за 2013 рік та 1631,83 грн. за 2014 рік. Крім того, відповідачем не була сплачена орендна плата за 2015 рік в сумі 6561, 54 грн.

Тому, посилаючись на порушення вимог договору та на невиконання відповідачем обовязків передбачених ст.ст. 24 , 25 Закону України «Про оренду землі » та ст. 96 ЗК України, ст.ст. 610, 611 ЦК України з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 30 березня 2007 року між ним та СТОВ агрофірма «Калмичанка», стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 8193,37 грн. та зобовязати відповідача негайно передати йому земельну ділянку в стані пригодному для цільового використання.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 03 червня 2016 року позовні вимоги відповідача задоволено у повному обсязі.

З рішенням суду не погодився відповідач СТОВ агрофірма «Калмичанка» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач вважає рішення місцевого суду таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також посилається на те, що судом неповно з'ясовані обставини справи, що мають суттєве значення для вирішення даного спору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право: постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін; скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідач належним чином не виконує умови договору щодо обчислення та сплати орендної плати за землю, що є підставою розірвання договору. При цьому суд зазначив, що факт наявності заборгованості відповідача перед позивачами за вказаний період підтверджена матеріалами справи та свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків.

Повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи позивач на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії І-ЛГ № 018936 від 29.08.1997 року, є власником земельної ділянки площею 8,98 га, розташованої на території Світлівської сільської ради Старобільського району Луганської області.

30 березня 2007 року між ним та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрованого 15 квітня 2008 року у Луганській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру», реєстраційний № 251850/3, строком, з урахуванням додаткової угоди, на 7 років, умовами якого передбачено, що орендна плата за користування земельною ділянкою вноситься на протязі з липня по грудень місяць щорічно протягом всього строку оренди у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 4921,15 грн. з урахуванням індексів інфляції.

Згідно додаткової угоди до договору від 30.09.2014 року розмір орендної плати складав 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 6561,54 грн.

Всупереч умов 9-11 Договору відповідач не доплатив йому орендну плату в сумі 20,75 грн. за 2013 рік та 1631,83 грн. за 2014 рік. Крім того, відповідачем не була сплачена орендна плата за 2015 рік в сумі 6561, 54 грн.

Судом також встановлено, що відповідно до довідки та довідки-розрахунку (а.с. 48-49) сплата орендної плати за землю проводилась відповідачем без урахування вимог п.10 Договору оренди та при її обчисленні не застосовувався індекс інфляції.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо розірвання договору оренди землі на підставі того, що відповідачем неповно та несвоєчасно орендна плата по договору оренди, укладеними між сторонами.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Під систематичною несплатою орендної плати є така несплата два і більше рази, тобто ознакою систематичності можна вважати кожен наступний (другий) випадок несплати орендної плати.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що недоплата позивачем орендної плати за 2013 та 2014 роки та разова несплата орендної плати за 2015 рік не є систематичною несплатою орендної плати в розумінні п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, а відтак, відсутні законні підстави для розірвання договору оренди на підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та ст. 141 ЗК України.

З урахуванням наведеного рішення суду в частині розірвання спірного договору оренди земельної ділянки та зобов'язання відповідача передати позивачу земельну ділянку, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, відповідно до ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

Що стосується висновків суду першої інстанції про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати, то суд обґрунтовано на підставі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та ст. 625 ЦК України стягнув з відповідача на користь позивача вказану заборгованість, однак її розмір не відповідає наданим у справі доказам.

Так, згідно умов договору оренди земельної ділянки, у який на підставі додаткової угоди від 30.09.2912 року було внесено зміни, розмір орендної плати складав 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме 4921,15 грн. Відповідно до положень додаткової угоди від 30.09.2014 року у п. 9 Договору оренду було внесено зміни і розмір орендної плати визначено у розмірі 4%, тобто в сумі 6561, 54 грн.

Тому вбачається, що протягом 2014 року сума орендної плати належної до сплати позивачу змінювалась, а саме: з 01.01.2014 р. по 29.09.2014 р. -4921, 15 грн., а з 30.09.2014 р. по 31.12.2014 р. -6561, 54 грн. Тому, коефіцієнт розрахунку інфляції за 2014 рік повинен складатися з двох частин, виходячи із 3% та 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

При цьому, загальна сума інфляційних витрат(збитків від інфляції) з січня по грудень 2014 року складає 1491,39 грн., а ні 1631, 83 грн., як це зазначено в рішенні суду (розрахунок збитків від інфляції наведено на арк. 113).

Відповідно до цього заборгованість по виплаті орендної плати за земельну ділянку за 2014-2015 роки складає 8052 грн. 93 коп. (1491,39 грн. за 2014 рік + 6561,58 грн. за 2015 рік). З урахуванням наведеного рішення суду в цій частині відповідно до ст.309 ЦПК України має бути змінено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Калмичанка» задовольнити частково.

РішенняСтаробільського районного суду Луганської області від 03 червня 2016 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Калмичанка» задовольнити частково.

ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма «Калмичанка» від 30 березня 2007 року та зареєстрованого 15 квітня 2008 року у Луганській регіональній філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» реєстраційний № 251850/3, та зобовязання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Калмичанка» перадати ОСОБА_2 належну йому земельну ділянку у стані, придатному для цільового використання, -відмовити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Калмичанка» (Луганська область, Старобільський район, с.Калмиковка, вул. Аграрна,19, ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість по виплаті орендної плати за земельну ділянку за 2014-2015 роки в розмірі 8052 (вісім тисяч пятдесят два) грн. 93 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: