Справа № 459/2237/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Рудакова Д.І.,

народних засідателів Суплікевича Б.В., Андрусевич А.М.,

з участю: секретаря судового засідання Головка А.М.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді цивільну справу за заявою ОСОБА_1, з участю заінтересованої особи: Відділу ДРАЦС Червоноградського про оголошення особи померлою, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року заявник звернулася до суду із заявою, у якій просить оголосити померлим її брата ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. На обгрунтування заяви послалася на те, що її батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: вона та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що вийшовши заміж змінила дівоче прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1». Стверджує, що її брат ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, 1/2 частина цієї квартири належить йому на праві спільної часткової власності. Інша 1/2 частина вказаної квартири належить на праві власності матері, яка померла. Також вказує, що її брат 16.07.1996 року скасував свою реєстрацію у вищевказаній квартирі, не зареєструвавшись в іншому місці та поїхав на заробітки в м. Київ, проте в 2000 році приїжджав та згодом знову поїхав до м. Києва на роботу. Через 1 рік зв'язок з ним було втрачено. Стверджує, що ні їй, ні матері не було відомо місця його роботи та перебування у м. Києві, так як він працював неофіційно. Вказує, що оголошення померлим ОСОБА_2 Їй необхідне для впорядкування правовстановлюючих документів на майно, оскільки мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а після її смерті спадкоємцями першої черги являється вона з братом.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримала з підстав, вказаних у ній, пояснила, що стосовно розшуку ОСОБА_2 до Червоноградського ВП не зверталась.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу.

Заслухавши пояснення заявника, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

Заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року, її батьками є: ОСОБА_3, мати - ОСОБА_4.

У зв'язкку з реєстрацією шлюбу 27.04.1974 року з ОСОБА_5, заявник змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Згідно з копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його батьками є: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_4.

Відповідно до копій реєстраційних посвідчень Червоноградського МБТІ за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано по 1/2 частині домоволодіння АДРЕСА_1 на праві особистої власності на підставі договору міни квартирами, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу 31.05.1996 року р. № 1568 і записано в реєстрову книгу за № 322.

Згідно з копією будинкової книги для прописки громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 був зареєстрований у зазначеній квартирі, однак 16.07.1996 року був виписаний з такої.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1.

Згідно з повідомленням Червоноградськоого ВП ГУ НП у Львівській області від 20.09.2016 року № 7268/03/15 гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розшуку Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області не перебуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як визначено ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Статтею 247 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до ч. 1 ст.46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно роз'яснення у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року № 15), на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Заявником суду не подано належних та обґрунтованих доказів на підтвердження наявності обставин, що загрожували життю ОСОБА_2, або обставини, що дають підставу припускати його загибель від певного нещасного випадку. Як зазначала заявник у своїй заяві та судовому засіданні, останній, який є її рідним братом, сім'ї не мав, виїхав на роботу у м. Київ, приїздив до матері у м.Червоноград у 2002р.

На думку суду, не може бути підставою для оголошення особи померлою тривала відсутність за адресою попередньої реєстрації. В даному випадку суд приходить до висновку, що подача заяви викликана лише бажанням розпорядитись майном ОСОБА_2, про що заявник зазначає у своїй заяві.

Таким чином, доводи заявника щодо оголошення фізичної особи померлою своє підтвердження в судовому розгляді справи не віднайшли, тому на підставі вищенаведеного, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.46 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218, 234, 235, 249 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Д. І. Рудаков

Народні засідателі Б.В. Суплікевич

А.М. Андрусевич