Справа № 375/1152/16-ц
Провадження № 2/375/493/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне справу за ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної ради Київської області

про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті 09.05.2015 року її батька ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку розташовану на території Рокитняської селищної ради Рокитнянського району Київської області, площею 1.6764 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на підставі Державного акту серії ЯЛ № 093484. Вона є спадкоємицею за законом та прийняла спадщину, подавши до державного нотаріуса Рокитнянської районної державної нотаріальної контори відповідну заяву. На разі державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Зазначає, що державний акт на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_2 є втраченим.

Просить визнати за нею в порядку спадкування після померлого 09.05.2015 року батька ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку, площею 1.6764 га, розташованої на території Рокитнянської селищної ради Київської області.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, натомість подала до суду заяву, якою позов підтримала та просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідач в особі Рокитнянської селищної ради Київської області, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, подав заяву, якою позов визнав та просить розглянути справу у відсутності його представника.

За таких обставин суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності вказаних сторін спору та третіх осіб, що узгоджується із положеннями ст. 169 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 09.05.2015 року року помер ОСОБА_2, спадкоємицею майна якого за законом є його дочка ОСОБА_1. В масу спадкового майна входить земельна ділянка площею 1.6764 га, кадастровий номер :04:028:0020 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської області за межами населеного пункту, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 093484, виданого Рокитнянською районною державною адміністрацією на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2038 від 02.04.2007 року та зареєстрованого 18.05.2011 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00532

На разі позивач в нотаріальному порядку не може оформити право власності на спадкове майно оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку на імя спадкодавця втрачено, що підтверджується оголошенням, розміщеним у газеті «Вісник Рокитнянщини» № 66-67 від 09.09.2016 року.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

Викладені позивачем у позовній заяві обставини спору сторонами не оспорюються, що формально вказує на їх визнання відповідачем, а тому додатковому доказуванню у відповідності до положень ст.61 ЦПК України не підлягають.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами спору регулюються ст.ст.1216, 1218, 1222, 1225, 1258, 1261, 1269 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців).

За вимогами статті 1261 вказаного Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки і такими відповідно до отриманих у справі доказів після померлого 09.05.2015 року ОСОБА_2 є його дочка тобто позивач по справі.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Оскільки, спадкоємиця ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори таку заяву, то вона є такою, що прийняла спадщину (на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1.6764 га, розташовану на території Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської області за межами населеного пункту, яка належала спадкодавцю відповідно до державну акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 093484) після смерті 09.05.2015 року ОСОБА_2.

Інших спадкоємців, які б претендували на спірне спадкове майно, судом не встановлено.

Відповідно до п. 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як вбачається із отриманих у справі доказів, останні втрачені, а отримання їх на ім'я позивача не передбачено діючим законодавством (ч.7 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Оскільки підстави набуття права власності спадкодавцем на спадкове майно ( земельну ділянку) у суду сумнівів не викликають, з огляду на положення ст. 1218 ЦК України (що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті) та ст..67 Закону України «Про нотаріат» (свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством), зважаючи, що нотаріус на переконання суду законно відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину (через відсутність правовстановлюючого документу), суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані, визнання відповідачем позову судом приймається, так як не суперечить закону, не порушує права та свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п. 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 1216, 1218, 1222, 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1, 08.04.1994 року, в порядку спадкування після смерті 09.05.2015 року ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку розміром 1.6764 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської області за межами населеного пункту, кадастровий № :04:028:0020 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при постановленні рішення, шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Литвин

Рішення набуло законної сили ____________________20___ року