Провадження № 2/522/7340/16
21 грудня 2016 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Приморського районного суду міста ОСОБА_1, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до про визнання ОСОБА_3 особою, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 90 будинку 11/1 по вул. Маршала Говорова у м.Одесі. В обґрунтування позову, вказує, що на підставі Свідоцтво про право власності від 22.09.2010 року, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості від 13.10.2010 року , номер витягу 27629401, їй належить квартира АДРЕСА_1.
У 2011 році був зареєструваний відповідач ОСОБА_3 у даній квартирі, проте він ніколи там не проживав. На даний час відповідач в квартирі не мешкає, але зареєстрований в ній, речей належних йому в квартирі немає, також він не сплачує за комунальні послуги, в наслідок чого втратив право користування житлом.
У судове засідання не зявилася позивачка, але її представник - ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності .
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, зясувавши всі суттєві обставини, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 22.09.2010 року, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості від 13.10.2010 року , номер витягу 27629401.
Згідно довідки Обслуговуючого кооперативу «Життлово-будівельний кооператив «АСОЛЬ-СЕРВІС» від 10.08.2016 року, вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований 14.02.2011 року за адресою: АДРЕСА_2, однак з 2011 року по 2016 рік за даною адресою не проживає і ніколи не проживав.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців.
ст.72 ЖК України, у відповідності з якими особа, яка понад 6 місяців відсутня в жилому приміщенні без поважних причин може бути визнана судом такою, що втратила право на користування останнім.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право.
Виходячи з цих обставин Відповідач біля 5 років не проживає у будинку та втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.
Враховуючи, що відповідач оплату комунальних платежів не здійснює, фактично в квартирі позивача не проживає, чим порушує право власності позивача, оскільки він не може вільно розпоряджатися своїм майном, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.
Керуючись ч.1 ст. 71, ст. 72, п.2 ст. 150 ЖК України, 16,317,319, 321 ЦК України та ст.ст.10, 15, 60, 88, 169 ч.4, 197, 208, 212, 214, 218, 224-225 ЦПК України,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Приморський суд м ОСОБА_1 на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Домусчі Л.В.

21.12.2016