АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

21 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Рейнарт І.М.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Ніна Осипівна про розподіл спадкового майна, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року,

встановила:

21.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила виділити їй у власність гаражний бокс вартістю 149 850 грн., грошові вклади на загальну суму 201 932 грн. та виплатити 877 965 грн. компенсації.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року вказану позовну заяву повернуто позивачу для подання до належного суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року, а позовну заяву разом з додатками направити до Святошинського районного суду м. Києва.

Свої доводи мотивує тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом не було враховано спадкове законодавство. У відповідності до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, який проживав в АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Святошинського району м. Києва.

При поверненні позовної заяви суд неправильно визначив основну частину майна та не врахував квартиру, в якій спадкодавець проживав до смерті.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом даного позову є вимога про виділ у власність позивача із спадкового майна гаражного боксу, грошових вкладів, а також про виплату грошової компенсації.

Повертаючи вказану позовну заяву особі, що її подала, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа не підсудна Святошинському районному суду м. Києва оскільки спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, місце знаходження якого не відноситься до Святошинського району м. Києва.

Вирішуючи питання про повернення позову у зв'язку з непідсудністю справи Святошинському районному суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з положень ч.1 ст.114 ЦПК України та тієї обставини, що нерухоме майно, з приводу якого виник спір, розташовано за адресою: АДРЕСА_2 що територіально не відноситься до Святошинського району м. Києва.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору позивачем визначено нерухоме майно, а саме гаражний бокс, який розташований в АДРЕСА_2, що знаходиться в Шевченківському районі м. Києва, та грошові кошти.

Відповідно до частин 1, 2 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, а відповідно до ч. 2 даної статті майнові права визнаються речовими правами.

Таким чином, спір між сторонами виник, в тому числі, з приводу нерухомого майна, а тому вимоги ст.114 ЦПК України щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил територіальної підсудності.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно повернув позовну заяву позивачу для звернення до належного суду у зв'язку з непідсудністю даного спору Святошинському районному суду м. Києва.

Місце відкриття спадщини правового значення для вирішення питання щодо підсудності справи не має.

Враховуючи ту обставину, що позовних вимог з приводу іншого нерухомого майна по справі не заявлено, доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення основної частини нерухомого майна є необґрунтованими.

Відповідно до п.1 ч.1.ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді:

Справа №22-ц/796/8592/2016

Головуючий в суді першої інстанції: Ключник А.С.

Доповідач в суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.