Справа № 558/359/16-ц
номер провадження 2/558/174/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1, при секретарі Ковальській Л.С., з участю позивача ОСОБА_2, представників третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації, до ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації, звернувся до Демидівського районного суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та у його вихованні і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, а саме: зобовязавши відповідача ОСОБА_5 усунути перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити способи участі позивача у спілкуванні з дитиною шляхом надання побачень з правом ночівлі вдома у позивача в с. Бокійма Млинівського району Рівненської області у кожну першу суботу та неділю кожного місяця і в кожен передостанній понеділок та вівторок кожного місяця, надавши право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою батьків за умови дотримання прав та інтересів дитини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та пояснив, що з відповідачем ОСОБА_5 з 12 серпня 2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2016 року. Від шлюбу у нього з відповідачем ОСОБА_5 є малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з відповідачем ОСОБА_5 Коли він розлучився з відповідачем ОСОБА_5, відповідач почала обмежувати його у спілкуванні з дитиною, а тому він звернувся з заявою до Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації про визначення способу його участі у вихованні сина та спілкуванні з ним. 14 березня 2016 року Орган опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації прийняв висновок про його участь у вихованні дитини та про порядок зустрічей з дитиною, яким йому було призначено зустрічі з дитиною чотири рази на місяць по чотири години. Після прийняття такого висновку відповідач ОСОБА_5 дозволяла йому бачитися з сином не по чотири години, як вказано у висновку Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації, а по 20-ть хвилин.

Відповідач ОСОБА_5 усілякими способами перешкоджає йому бачитися з дитиною, оскільки, коли він телефонував до відповідача ОСОБА_5 щоб домовитися про зустріч з сином, то вона не відповідала на телефонні дзвінки, а коли приїжджав до неї додому, то вдома у відповідача нікого не було.

Він 15 серпня 2016 року прийшов додому до відповідача ОСОБА_5, а син в той час грався на подвірї і коли його побачив, то почав називати дядею. Вважає, що відповідач ОСОБА_5 робить все можливе, щоб він не спілкувався з сином. 14 вересня 2016 року, коли він прийшов додому до відповідача ОСОБА_5 щоб побачити сина, то батько відповідача вигнав його з подвіря їх господарства. Він хоче приймати участь у вихованні свого сина, спілкуватися з сином. Відсутні будь-які підстави вважати, що його спілкування з сином буде негативно впливати на дитину. За місцем проживання він характеризується з позитивної сторони, проживає з батьками та в будинку, за місцем його проживання, створені всі належні умови для перебування дитини.

Позивач ОСОБА_2 просив його позовні вимоги задовільнити, зобовязати відповідача ОСОБА_5 усунути перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити способи його участі у спілкуванні з дитиною шляхом надання побачень з правом ночівлі вдома у нього в с. Бокійма Млинівського району Рівненської області у кожну першу суботу та неділю кожного місяця і в кожен передостанній понеділок та вівторок кожного місяця, надавши право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою батьків за умови дотримання прав та інтересів дитини.

Разом з тим, позивач ОСОБА_2 не заперечував проти визначення такого способу його участі у вихованні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкуванні з сином, який визначений висновком Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації від 3 листопада 2016 року.

В судовому засіданні представник третьої особи - Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації ОСОБА_3 пояснив, що у березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації з заявою про визначення йому днів побачень з малолітнім сином. 14 березня 2016 року на засіданні комісії були присутні позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_5 і з врахуванням їх пояснень було вирішено питання про участь ОСОБА_2 у вихованні дитини шляхом побачень з дитиною чотири рази на місяць по чотири години. Після 14 березня 2016 року ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації не звертався та не було відомо, що вказаний вище висновок не виконується.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що позивач ОСОБА_2, як батько малолітнього ОСОБА_6, має право спілкуватися з дитиною. Оскільки батьки дитини не можуть дійти згоди про участь батька, який проживає окремо від дитини, у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, 3 листопада 2016 року було проведено засідання комісії Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації в присутності батьків дитини та лікаря, і комісія прийшла до висновку про участь ОСОБА_2 у вихованні дитини шляхом побачень з дитиною чотири рази на місяць по чотири години.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що позивач ОСОБА_2, як батько дитини, має право бачитися з дитиною та приймати участь у вихованні сина, однак з дитиною бачиться і спілкується дуже рідко. Перешкод у спілкуванні з сином позивачеві ОСОБА_2 ніхто не чинить. Позивач ОСОБА_2, як батько, не виявляє будь-якого інтересу до дитини. Незважаючи на те, що позивачеві було встановлено побачення з дитиною чотири рази на місяць, ОСОБА_2 з 15 серпня 2016 року до 14 вересня 2016 року до дитини жодного разу не зявився, пояснивши це зайнятістю на роботі. Оскільки син рідко бачить позивача, то при зустрічі називає його дядею. Коли позивач ОСОБА_2 залишається з сином, то він з ним не розмовляє, не знає як себе поводити з дитиною, як з нею спілкуватися.

Вона неодноразово телефонувала до позивача ОСОБА_2 та просила приїхати до дитини, але він постійно говорить, що зайнятий. Коли у сина був день народження, вона сама зателефонувала до позивача та просила приїхати раніше до сина, однак позивач відмовився. Їх син хворіє, йому встановлено діагноз алергія та медичними дослідженнями не встановлено, що саме може викликати алергічну реакцію, а тому вона хвилюється за стан здоровя сина, в звязку з цим боїться віддавати сина позивачеві на тривалий час, бо позивач не знає як діяти під час алергічної реакції у дитини, які ліки давати дитині.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представників третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2016 року (а.с. 6) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано та після розірвання шлюбу їх малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишився проживати з матірю ОСОБА_7

Відповідно до вимог ст. 141 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України ) мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Ст. 153 СК України визначає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї може бути вирішений органом опіки та піклування відповідно до ст. 158 СК України чи безпосередньо судом, який відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Частини 1, 2 ст. 157 СК України визначають, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ч. 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Як встановлено із змісту висновку Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації від 14 березня 2016 року (а.с. 17) ОСОБА_2 призначено зустрічі з дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, чотири рази на місяць по чотири години.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі не дійшли згоди щодо участі позивача ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 пояснила, що не бажає щоб позивач ОСОБА_2 забирав дитину та тривалий час спілкувався з нею, оскільки позивач ОСОБА_2 байдужий до дитини та не знає як себе поводити з дитиною.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_2 в частині зобовязання відповідача ОСОБА_5 не перешкоджати його спілкуванню з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_2 пояснив, що погоджується з визначенням такого способу його спілкування з сином, як побачення з сином чотири рази на місяць по чотири години.

Відповідач ОСОБА_5 не заперечували проти визначення такого способу спілкування позивача з сином.

Згідно із висновком Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації від 3 листопада 2016 року (а.с. 46) ОСОБА_2 призначено зустрічі з дитиною ОСОБА_6 чотири рази на місяць по чотири години, з наданням права змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою батьків за умови дотримання прав та інтересів дитини.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості та підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, а спілкування не може перешкоджати її нормальному вихованню.

З урахуванням встановлених обставин справи та вказаних правових норм, суд вважає доцільним визначити спосіб спілкування позивача з малолітнім сином, а саме: особисте спілкування позивача з сином (побачення з сином), безперешкодне відвідування сина та спілкування з ним чотири рази на місяць по чотири години.

Як встановлено в судовому засіданні підставою для звернення позивача ОСОБА_2 до суду з позовною заявою стала неможливість погодження з відповідачем ОСОБА_5 конкретних днів його зустрічей з сином.

За таких обставин, вирішуючи спір між сторонами в межах позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність визначення конкретних днів для зустрічей позивача з сином у кожну першу і третю суботу та неділю кожного місяця по чотири години, а також у будь-який інший час за попередньою домовленістю з матірю дитини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 своїми поясненнями підтвердив, що не знає, яка саме симптоматика наявного у сина захворювання та якого лікування син потребує.

Крім того, в судовому засіданні сторони по справі підтвердили те, що оскільки позивач рідко спілкується з сином, малолітній син сторін називає позивача, який є батьком дитини, дядею.

Позивач ОСОБА_2 також своїми поясненнями підтвердив те, що з 15 серпня 2016 року по 14 вересня 2016 року, незважаючи на наявність висновку Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації від 14 березня 2016 року, дитину за місцем її проживання не відвідував, з сином не спілкувався. Також позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що за час розгляду справи судом, після 14 вересня 2016 року, з сином не спілкувався, оскільки чекає вирішення справи по суті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За таких обставин справи, з урахуванням віку дитини, якій на час розгляду справи виповнилося два роки пять місяців, а також стану здоровя дитини, яка хворіє та потребує лікування (а.с. 30, 28, 29), ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особистої прихильності дитини до кожного з батьків, беручи до уваги інтереси дитини, суд приходить до висновку, що спілкування позивача ОСОБА_2 з сином повинне відбуватися в присутності матері дитини.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що не підлягають до задоволення позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про визначення способу його участі у вихованні сина, шляхом надання побачень з правом ночівлі дитини за місцем проживання позивача. Суд, з урахуванням інтересів дитини, вважає такі позовні вимоги передчасними, беручи до уваги малолітній вік дитини, її стан здоровя, відносини батька та сина на час розгляду справи.

З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що вказаний порядок і спосіб участі позивача ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, буде відповідати інтересам дитини, позивача, відповідача.

При вирішенні спору, суд враховує положення ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми, ратифікованої Україною Законом України від 20 вересня 2006 року, за якою дитина, яка розлучена з одним із батьків, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Контакт дитини та її батьків є регулярним.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати позивача ОСОБА_2 на оплату судового збору (а.с. 1), суд покладає на відповідача ОСОБА_5 пропорційно до задоволених позовних вимог позивача в розмірі 275,60 гривень.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 141, 153, 157, 158, 159, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 61, 88, 174, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовільнити частково.

Зобовязати ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити такі способи участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: побачення з сином чотири рази на місяць у першу та третю суботу і неділю кожного місяця по чотири години на день в присутності матері дитини ОСОБА_5, а також в будь-який інший час за попередньою домовленістю з матірю дитини.

В задоволенні решти позовних вимог позивача ОСОБА_2 відмовити.

Розяснити ОСОБА_2, що у разі зміни обставин, повязаних з віком дитини, при наявності спору між батьками, він не позбавлений можливості згідно вимог ст. 158 СК України звернутися до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст. 159 СК України звернутися до суду щодо визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 275 (Двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд Рівненської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 10 листопада 2016 року.