Справа № 444/2168/13 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/2993/16 Доповідач в 2-й інстанції: Гриновець Б.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.,

при секретарі: Фейір К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24 вересня 2013 року у справі за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

Оскарженим рішенням зазначений позов задоволено.

Ухвалено звернути стягнення на заставлене майно (предмет іпотеки) згідно договору іпотеки від 11.09.2008 року - квартиру загальною площею 69,9 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю ОСОБА_2 (проживає: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на праві власності на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» (, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Незалежності, 14) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1301/0908/88-164 від 11.09.2008 року 182431 (сто вісімдесят дві тисячі чотириста тридцять одну) гривню 83 (вісімдесят три) копійки, з яких: за кредитом - 156202,40 грн., по відсотках - 18088, 48 грн., пеня - 8140,95 грн. шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Крім того, стягнено з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1824,37 грн..

Рішення суду оскаржила відповідач - ОСОБА_2.

У поданій апеляційній скарзі апелянт вказує, що судом першої інстанції при ухваленні зазначеного рішення неповно з'ясовано обставини, які мають важливе значення у справі та порушено норми матеріального і процесуального права. Зокрема, вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи здійснював виклики і повідомлення без дотримання вимог процесуального закону, зокрема не повідомив її належним чином про дати судових засідань під час розгляду справи та не надіслав належним чином завіреної копії заочного рішення, про яке вона дізналася на стадії виконавчого провадження. Зазначає також, що судом порушено вимоги ст.39 Закону України «Про іпотеку», а саме не визначено у твердій грошовій сумі початкову вартість ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Крім того, вказує на те, що позивачем не надано, а судом першої інстанції не здобуто доказів того, що здійснені кредитором заходи не призвели до належного виконання зобов'язання. Просить апеляційний суд звернути увагу на те, що такі заходи ТзОВ «Кредитні ініціативи» взагалі не проводились і останнє не повідомило її про зміну кредитора у зобов'язанні.

На підставі вказаного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні зазначеного позову.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач та його представники також у судове засідання не з'явилися, хоча кожен з них був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Від одного із представників відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із перебуванням останнього у судовому засіданні в Львівському окружному адміністративному суді.

Водночас відповідач та інший його представник ОСОБА_5, яка, між іншим, брала участь під час розгляду справи судом першої інстанції, про причини неявки суд не повідомили.

Відтак, колегія суддів вважає за можливе, на підставі ст.305 ЦПК України, проводити розгляд справи у відсутності сторін та їхніх представників, враховуючи, що такі належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а клопотання одного з представників відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку із його зайнятості в іншому судовому процесі, не позбавляє відповідача права на захист та надання кваліфікованої юридичної допомоги і можливості бути присутній у судовому засіданні особисто чи опосередковано, через іншого представника ОСОБА_5. При цьому, заяв про відкладення розгляду справи до суду від останніх не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 11.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №1301/0908/88-164, у відповідності до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 45800,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним до 10.09.2018 року (а.с.28-30).

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором, 11.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та майновим поручителем позичальника - ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, на підставі якого, остання передала в іпотеку банку квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.36-37).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань не виконав, в результаті чого у нього утворилася заборгованість перед правонаступником кредитора в розмірі 182431,83 грн. та штрафні нарахування в розмірі 8140,95 грн. (а.с.42).

З метою надання боржнику можливості добровільно погасити заборгованість, яка виникла, ТзОВ «Кредитні ініціативи» було надіслано позичальнику та його майновому поручителю повідомлення про усунення порушень та вимоги про добровільне виселення (а.с.43, 44).

Вказаної вимоги ні позичальник ні його майновий поручитель не виконали.

Частиною 1 ст.55 Конституції України закріплено право кожного на звернення до суду за захистом свого права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі вказаного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності зі сторони позивача будь-яких спроб надання відповідачу та позичальнику можливості добровільно виконати зобов'язання, а обов'язок вчинення будь-яких інших дій не передбачений, укладеними між сторонами договорами та чинним законодавством та фактично, обмежуватиме право позивача на захист свого порушеного права в суді.

Крім того, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції допущено порушення вимог чинного законодавства та не визначено ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на прилюдних торгах у твердій грошовій сумі.

Проте, колегія суддів відхиляє і ці доводи апелянта, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно вимог ст.590 ЦК України та ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку», у випадку задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Правозастосування судами абз.6 ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеки» роз'яснено в абз.1 п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно якого резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Як вбачається із резолютивної частини оскарженого рішення суду першої інстанції, останній виконав усі вимоги норми ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку», серед іншого, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, що цілком відповідає рекомендаціям Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно встановивши усі обставини справи та перевіривши їх доказами, ухвалив рішення на підставі правильно застосованих норм матеріального права.

При цьому, зазначені вище доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому колегія суддів відхиляє їх, як і інші - стосовно неналежного повідомлення судом першої інстанції відповідача про дати судових засідань під час розгляду спору, оскільки відповідач та третя особа (позичальник ОСОБА_3.) повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с.54-55, 57, 62, 67-68, 71-72, 94) та надсилались копії ухваленого у справі та оскарженого рішення (а.с.81-82) і ухвали, постановленої за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення (а.с.102-103).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

При цьому, згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24 вересня 2013 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Б.М.Гриновець

Судді: М.Я.Богонюк

О.М.Ванівський