Справа № 236/1493/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за учстю секретаря Білоус Д.А.,

розглянувши у відкртому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в інтересах якого діє мати - ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа - Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, суд

ВСТАНОВИВ:

21.06.2016року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа - Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з*явилась, просить розглянути цивільну справу в її відсутності, позов задовольнити, про що до суду надала відповідну заяву.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з*явилась, заперечення про неможливість слухати справу в її відсутнсті до суду не надала.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області Голєв С.І. просить прийняти по справі законне рішення.

Дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з*ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об*єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено:

ОСОБА_1 є власником жилого будинку, який розташований в АДРЕСА_1. Зазначена домобуділя належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Шандриголівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області 24.11.1999року, яке зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації м. Слов*янська 10.12.1999року за № 392 (а.с.15).

Відповідач ОСОБА_2 з 26.10.1996року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, сином позивача (а.с. 19).

З червня місяця 2015року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 припинили шлюбні відносини, та 03.09.2015року, на підставі рішення суду, шлюб між ними було розірвано (а.с.16).

З моменту распада сім*ї, тобто з червня місяця 2015року, ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1, не проживає (а.с. 17,18).

На теперішній час у ОСОБА_2 склалась інша сім*я. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила дитину, сина - ОСОБА_3, батьком якого є ОСОБА_6 (а.с.30).

Починаючи з червня 2015року ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).

З 29.12.1996року відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та з часу народження ІНФОРМАЦІЯ_2 малолітня дитина відповідача - ОСОБА_3, зареєстровані в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Власник домоволодіння - ОСОБА_1, на теперішній час обмежена у здійсненні права володіння, користування та розпорядження своїм будинком, оскільки в ньому зареєстрована відповідач - ОСОБА_2 та її малолітній син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов'язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).

Згідно статті 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України).

Власник житлового приміщення, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житлом, має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши, в даному випадку, вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Статтею 405 частиною 2 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Стаття 29 частина 4 ЦК України визначає, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Виходячи з положень ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання для чого звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення, дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При винесенні рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленного значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв*язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши зібрані у справі письмові докази: правовстановлюючі документи на житловий будинок; документи підтверджуючи родинні відносини сторін; довідки Лиманської міськради про склад сім*ї, яка проживає за адресою спірного домоволодіння; надав їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вони обгрунтовані та законні.

Керуючись ст. 16, 29, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», 10, 11, 209, 211, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, втратившими право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: