Справа №488/3911/15-ц 12.12.2016 12.12.2016 12.12.2016
Провадження №22-ц/784/2582/16
Справа:488/3911/15-ц
Провадження № 22-ц/784/2582/16 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія - 69 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

12 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого судді Самчишиної Н.В.,

суддів Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

без участі осіб, які беруть участь у справі, належно повідомлених про чвас і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_3 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2016 року ухваленого за заявою громадянки, яка назвалася ОСОБА_4 про встановлення факту народження,

встановила:

31 серпня 2015 року до суду надійшла заява громадянки, яка назвалася ОСОБА_4, яку вона уточнювала, про встановлення факту її народження 07 червня 1981 року у м. Миколаєві від матері ОСОБА_5 та батька ОСОБА_6, зобовязання Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції зареєструвати факт народження та видати заявнику свідоцтво про народження дитини.

Заявник посилалася на те, що вона народилася 07 червня 1981 року у м. Миколаєві, у циганській родині. Її батьки: мати ОСОБА_5 та батько ОСОБА_6, лише 20 березня 1987 року зареєстрували шлюб. Про народження дитини ОСОБА_5 Жовтневою центральною районною лікарнею було видане медичне свідоцтво про народження № 140 від 19 лютого 2014 року.

Через те, що мати загубила паспорт, вона не змогла своєчасно зареєструвати її народження та в подальшому цим не переймалась.

Заявник зазначала, що деякий час їх родина проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, де вона навчалась у ЗОШ № 4 з першого по пятий клас. З часом вони повернулись в м. Миколаїв. Їхня родина розпалася. Спочатку її виховували бабуся і дідусь, а після їх смерті у 1997 році, батько, який в подальшому створив іншу сімю та її залишив.

Заявник вийшла заміж за циганськими традиціями, без реєстрації шлюбу, проживала із сімєю свого чоловіка та народила двох дітей.

Посилаючись на те, що до теперішнього часу вона не має жодного документу про свою особу, та відмову Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції у реєстрації народження, на підставі ст. 256 ч.1 п.7 ЦПК України, заявник просила про задоволення заяви.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

-2-

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявника у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції вважав її безпідставною та виходив з недоведеності факту народження заявника у ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Обґрунтовуючи заяву, заявник вказувала, що вона народилась 07 червня 1981 року та її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно положень п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 163,164 КпШС України реєстрація народження провадиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них, а в разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження - за заявою родичів, інших осіб або адміністрації лікувального закладу, в якому перебувала мати під час народження дитини; заява про реєстрацію народження дитини повинна бути подана не пізніше трьох місяців з дня народження дитини, а при народженні мертвої дитини - не пізніше трьох діб.

Згідно ст. 166 КпШС України імя, по батькові і прізвище дитини при реєстрації її народження і відомості про батьків записуються відповідно до правил, передбачених статтями 54, 55, 62, 63 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 55 КпШС України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народження дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, імя, по батькові та національність батька дитини записується за її вказівкою.

Із матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2014 року Жовтневою ЦРЛ на імя ОСОБА_5 видано дублікат медичного свідоцтва про народження № 140, з якого слідує, що ОСОБА_5, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2, народила дівчинку, 07 червня 1981 року у пологовому відділенні цієї лікарні, вагою 2 300 грамів (а.с.3, 115-116). Відповідно до інформації Корабельного районного та Заводського районного у м. Миколаєві відділів державної реєстрації актів цивільного стану (за місцем реєстрації ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно) за проведеною перевіркою з 01 січня 1978 року не виявлено актового запису про народження дівчинки жіночої статі, яка народилась 07 червня 1981 року у ОСОБА_5 (а.с.50,120). На підтвердження неможливості реєстрації факту народження заявник надала відмову Корабельного відділу державної РАЦС Миколаївського міського управління юстиції, за змістом якої відділом було розглянуто заяву ОСОБА_5 та відмовлено у державній реєстрації народження дитини з пропуском строку через відсутність у неї паспорту та інших документів, що підтверджують походження дитини від батьків (а.с.4).

-3-

Між тим, доказів того, що саме ОСОБА_5 зверталась до органу РАЦС із заявою про реєстрацію народження дитини і їй було відмовлено у такій реєстрації, матеріали справи не містять. Тому посилання заявника на неможливість реєстрації факту народження не є беззаперечним.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_5 не перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 на час народження дитини 07 червня 1981 року. Доказів про їх спільне проживання до народження дитини матеріали справи не містять.

Так, із копії актового запису про шлюб № 159 від 20 березня 1987 році вбачається, що 20 березня 1987 року Корабельним районним відділом ЗАГСу зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 за національністю українець, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3 а, та ОСОБА_5 (після шлюбу ОСОБА_6) Д.О., за національністю циганка, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_4. В цьому акті відсутні відомості про спільних дітей (а.с.54).

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 1998 року, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Із зазначеного рішення слідує, що подружні стосунки між подружжям були припинені з 1988 року і від шлюбу у них є одна спільна дитина син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.57).

Актовий запис про розірвання шлюбу від 28 жовтня 1998 року № 400 містить дані про наявність у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 лише однієї спільної дитини (п. 10 актового запису) (а.с. 52).

Отже, належних та допустимих доказів того, що вказані заявником особи є її батьками, які спільно проживали, вели спільне господарство та її виховували, утримували, а також те, що заявник є саме тою дитиною, яку народила ОСОБА_5, матеріали справи не містять.

До того ж, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, відповідно до правил передбачених ст. 55 КпШС України, обґрунтовано дослідив та надав оцінку обставинам щодо встановлення батьківства ОСОБА_6, оскільки вони повязані із записом його як батька дитини, виходячи із наведених заявником даних відсутності на це спільної заяви осіб, яких вона вказала батьками. Тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у звязку з дослідженням таких обставин, є необґрунтованими.

Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про недоведеність народження у ОСОБА_7 та ОСОБА_6, окрім сина ОСОБА_8, ще й інших дітей, до реєстрації їх шлюбу, є вірним.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів погоджується та вважає обґрунтованим висновок суду про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що заявник є саме тією дитиною, яка була народжена ОСОБА_5 та дитиною, ОСОБА_6 Рубіною, яка навчалась у м. Славутич Хмельницької області ЗОМ № 4 згідно наказу № 22 від 01 вересня 1989 року (а.с.91-92).

До того ж, суд обґрунтовано вважав такими, що не заслуговують на увагу покази свідка ОСОБА_9, оскільки вони не є беззаперечними та достатніми для підтвердження факту народження заявниці та її походження від осіб, які вона зазначила батьками.

Те, що суд не допитав ОСОБА_10, від допиту якої в суді першої інстанції відмовився заявник з представником через відсутність коштів на перекладача, саме по собі, без зазначення конкретних фактів, не є підставою для задоволення заяви.

-4-

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги в цілому не заслуговують на увагу.

Отже, суд першої інстанції, в межах заявлених вимог, повно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам, які були представлені особами, які брали участь у справі, і дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Таким чином, рішення районного суду, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідно до положень ст. 308 ЦПК України не підлягає зміні чи скасуванню, в зв'язку з чим його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_3 відхилити, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_11