Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про припинення договору іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» (далі - ПАТ «Перший Український міжнародний банк») про припинення договору іпотеки. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 23 червня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» (далі - ЗАТ «Перший Український міжнародний банк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав позичальнику кредит у сумі 18 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 23 червня 2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого став житловий будинок по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Жоден зі спадкоємців ОСОБА_4 спадщину не прийняв. Вказуючи на те, що договір іпотеки має похідний характер від кредитного договору, а останній припинив свою дію у зв'язку зі смертю боржника та неприйняттям спадщини спадкоємцями, просила визнати договір іпотеки від 23 червня 2008 року таким, що припинив свою дію.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року, позов задоволено. Визнано припиненим зобов'язання ОСОБА_3 за договором іпотеки від 23 червня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» щодо передачі в іпотеку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3, що укладався в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором № 6465349 від 23 червня 2008 року, укладеним між ОСОБА_4 та ЗАТ «Перший Український міжнародний банк». Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Перший Український міжнародний банк», мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просило скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що договір іпотеки припинив свою дію на підставі ст. 608 ЦК України та ч. 5 ст. 3, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», тобто в зв'язку із припиненням основного зобов'язання.

Такі висновки колегія суддів вважає правильними і такими, що узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судами встановлено, що 23 червня 2008 року між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав позичальнику кредит у сумі 18000 доларів США.

На забезпечення виконання основного зобов'язання позичальника ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 23 червня 2008 року укладено договір іпотеки, предметом якого став житловий будинок по АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.1.1 ст. 1 вказаного договору іпотеки передбачено, що укладаючи цей договір, іпотекодавець попередньо безвідклично погоджується забезпечувати виконання Основного зобов'язання у випадку заміни боржника за кредитним договором, незалежно від підстав такої заміни, в тому числі, але не виключно, у випадку заміни боржника за Кредитним договором, що пов'язана із смертю такого боржника або оголошенням його померлим, в порядку, визначеному чинним законодавством України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

29 січня 2015 року банк надіслав заяву за місцем відкриття спадщини померлого - до Восьмої державної нотаріальної контори Запорізького міського нотаріального округу про включення боргових вимог ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до спадкової маси (а.с. 58 - 59).

Відповідно до копії спадкової справи № 17/2015 (а.с. 57 - 63), спадщину після смерті ОСОБА_4 ніхто не прийняв, заповіт за життя останнього не складався.

12 березня 2015 року банк на письмове звернення позивача повідомив останню про наявність заборгованості за кредитним договором від 23 червня 2008 року, про звернення банку до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 та про відсутність договору щодо добровільного страхування від нещасного випадку позичальника банку ОСОБА_4 (а.с. 36).

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно із ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-206цс15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Частиною 1 ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Враховуючи зазначене, суди попередніх інстанцій, встановивши, що кредитний договір припинив свою дію у зв'язку зі смертю боржника, спадкоємці після смерті боржника спадщину не прийняли, з урахуванням того, що договір іпотеки є похідним від кредитного договору, відповідно до наведених норм матеріального права дійшли обґрунтованого висновку, що договір іпотеки припинив свою дію.

При цьому суди обох інстанцій дійшли вірного висновку про те, що умовою п. 1.1.1 ст. 1 договору іпотеки від 23 червня 2008 року передбачено обов'язок іпотекодавця забезпечувати виконання основного зобов'язання лише у випадку заміни первісного боржника за кредитним договором, що не відбулося у справі в зв'язку із неприйняттям спадщини жодним із спадкоємців.

Відповідно до вимог статей 11, 60 ЦПК України суди обох інстанцій дослідили всі наявні у справі докази в їх сукупності та надали їм належну правову оцінку.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, а при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

О.В.Умнова

І.М. Фаловська