Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/3157/16 Головуючий у 1-й інстанції: Соболєва І.П.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Сапун О.А.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Пільщик Л.В.,

за участю секретаря: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2016 року у справі за позовом управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої установі,-

ВСТАНОВИЛА :

22 грудня 20154 року управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (далі - УДПтС в Запорізькій області) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державній установі.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що на виконання наказу начальника УДПтС в Запорізькій області від 18 листопада 2015 року № 379/ОД, комісією з числа співробітників управління і Запорізького територіального відділу внутрішньої безпеки та виявлення корупції ДПтС України проведено службове розслідування за фактами недоліків у роботі, виявлених перевіркою окремих питань службової діяльності сектору кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Запорізькій області.

В ході перевірки виявлені допущені начальником сектору кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Запорізькій області підполковником внутрішньої служби ОСОБА_3 та начальником Ленінського РВ КВІ управління УДПтС України в Запорізькій області підполковником внутрішньої служби ОСОБА_4 порушення вимог пп. 5.2, 8.1 наказу Державної пенітенціарної служби України від 28 липня 2011 року №271 «Про затвердження Порядку ведення договірної роботи у Державній пенітенціарній службі України, органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, навчальних закладах, підприємствах установ виконання покарань, інших підвідомчих підприємствах, установах та організаціях», що призвело до зайвих витрат коштів державного бюджету у розмірі 9 356 грн. 37 коп. та необхідності звернення до суду з позовами про стягнення з УДПтС України в Запорізькій області грошової суми у розмірі 10 648 грн. 99 коп.

Відповідачі, перебуваючи на державній службі, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків спричинили необґрунтовані зайві видатки коштів з Державного бюджету України.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути на користь Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області в рахунок відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_3 - 1 728 грн., з ОСОБА_4 - 1 458 грн. Також просив стягнути солідарно з відповідачів судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 218 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду доповідь судді, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 3 статті 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Пунктом 4 частини 1 статті 307, частиною 1 статті 310 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі з підстав, визначених статтею 205 ЦПК України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходили з того, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не ґрунтуються на процесуальному законі.

Згідно із частиною 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З 01 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Отже, з огляду на вищезазначене, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у правовідносинах, які передбачають владний вплив уповноваженого законом одного (суб'єкта владних повноважень) на поведінку іншого (підпорядкованого) суб'єкта, які відповідно до законодавства зобов'язані виконувати його вимоги та приписи.

Публічною службою згідно з пунктом 15 частини 1 статті 3 КАС України є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій та, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом ( пп. 1, 4 частини 1 статті 17 КАС України ).

З матеріалів справи вбачається, що управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області звернулося до суду з позовом до начальника сектора КВІ управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 та начальника Ленінського РВ КВІ управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої державі внаслідок порушення відповідачами вимог пп. 5.2, 8.1 наказу Державної пенітенціарної служби України від 28 липня 2011 року № 271 «Про затвердження Порядку ведення договірної роботи у Державній пенітенціарній службі України, органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, навчальних закладах, підприємствах установ виконання покарань, інших підвідомчих підприємствах, установах та організаціях», що призвело до зайвих витрат коштів державного бюджету у розмірі 9 356 грн. 37 коп. та необхідності звернення до суду з позовами про стягнення з УДПтС України в Запорізькій області грошової суми у розмірі 10 648 грн. 99 коп.

Свої вимоги позивач також обґрунтовував Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР. Таким чином, у даному випадку спір між сторонами виник з приводу проходження відповідачами публічної служби - військової служби, який підвідомчий адміністративному суду, тому розгляд справи в порядку цивільного судочинства не можна визнати правильним.

Ураховуючи те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2016 рокупідлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 205, частини 1 статті 310 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307,310 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2016 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: