Справа № 126/4183/13-ц Провадження № 22-ц/772/2683/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С.К.,

суддів: Панасюка О.С., Оніщука В.В.,

з участю секретарів Топольської В.О., Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 13 червня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

У листопаді 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 26 березня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (далі ТОВ «ПростоФінанс») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 3, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 43 000 грн.

Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, на підставі якого до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги до позичальників за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором № 3.

Ураховуючи те, що ОСОБА_2 належним чином не виконує свої зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим виникла заборгованість, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 28 784,92 грн., з яких: 18 295,72 грн. заборгованість за кредитом, 4 201,81 грн. заборгованість по відсотках, 2 042,50 грн. заборгованість за комісією, 4 244,89 грн. штраф, а також судові витрати у справі.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 13 червня 2016 року в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та необгрунтовано суму заборгованості за кредитним договором, не надано її детального розрахунку з моменту отримання кредиту, не надано доказів вартості автомобіля, переданого відповідачем в рахунок погашення заборгованості та остаточної суми заборгованості з урахуванням вартості вказаного автомобіля.

Однак такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить положенням цивільного процесуального закону.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частина четверта статті 10 ЦПК України передбачає, що суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Установлено, що 26 березня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 3, за умовами якого, останній отримав кредит у розмірі 43 000 грн. для оплати автотранспортного засобу марки FUKA00 12 CHERRY CA Automotive, модель CHERRY QQ, рік випуску 2008, об?єм двигуна 1083, шасі (кузов, рама, коляска) LWDB12B18D021384, реєстраційний номер НОМЕР_1, серія та номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АВС 067906, придбаного позичальником у ПП «Автотрейд Компані» згідно договору купівлі-продажу, зі строком повернення до 10 квітня 2015 року.

Сторони домовилися, що в якості забезпечення зобов?язань за цим договором надається застава транспортного засобу (вищевказаного автомобіля), згідно договору застави транспортного засобу, який буде укладено між позичальником та кредитодавцем, заставною вартістю 43 000 грн.

За користування кредитними коштами позичальник зобовязався сплачувати відсотки у розмірі 12,5 % річних від непогашеної суми кредиту, разову комісію за надання кредиту в розмірі 1,5 % від початкової суми кредиту, щомісячну комісію за управління кредитом в розмірі 0,19 % від початкової суми кредиту в строки та в порядку, визначеними кредитним договором (п. п. 2.1.- 2.3. договору).

Відповідно до п. п. 7.1., 7.2. кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобов?язань щодо сплати щомісячних платежів згідно умов цього договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати неустойки (штрафу) в розмірі 20 % від повної суми щомісячного платежу, зобов?язання по сплаті якого порушено позичальником; у випадку порушення позичальником зобов?язання щодо сплати простроченої заборгованості та/або усунення істотного порушення умов цього договору (чи договору забезпечення) після отримання вимоги кредитодавця про дострокове погашення заборгованості, в порядку, передбаченому в п. п. 5.1.6, 6.2.3. цього договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати неустойки (штрафу) в розмірі 20 % від суми кредиту, який повинен бути сплачений достроково за вимогою кредитодавця. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання зобов?язання в натурі.

Кожний щомісячний платіж повинен бути отриманий кредитодавцем протягом відповідного платіжного періоду не пізніше відповідної дати щомісячного платежу, зазначеної в графіку платежів (не пізніше 10 числа місяця у відповідному платіжному періоді (п. 3.1. договору).

11 лютого 2011 року відповідач написав заяву про надання йому дозволу на реалізацію предмета застави автомобіля CHERY/

17 лютого 2011 року відповідач дорученням уповноважив ОСОБА_4, ОСОБА_5 або ОСОБА_6 розпоряджатися від його імені предметом застави автомобілем CHERRY S11QQ, випуску 2008 року, шасі (кузов, рама) № LWDB12B18D021384, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Того ж дня ОСОБА_2 здійснив останній платіж в сумі 23 550 грн., що підтверджується довідкою про грошові надходження за кредитним договором (а.с. 23).

Згідно з договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року, укладеному між ТОВ «ПростоФінанс» (продавець) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (покупець), ТОВ «ПростоФінанс» передало кредитний портфель покупцю та кредитні документи на умовах, визначених договором.

За вказаним договором до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в додатку № 1 до договору, в тому числі і за договором № 3 (а.с. 14-18, 21).

Відповідно до додатку № 1 до договору сума заборгованості відповідача складає 20 514, 94 грн., сума нарахованих штрафів 1 426,88 грн.

Свої зобовязання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати кредиту та встановлених договором процентів, комісії, а також штрафу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагент та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За правилами статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідач допустив заборгованість, яка згідно з наданим розрахунком станом на 10 вересня 2013 року становить 28 784,92 , з яких: 18 295,72 грн. - заборгованість за кредитом, 4 201,81 грн. - заборгованість по відсотках; 2 042,50 грн. - заборгованість за комісією, 4 244,89 грн. - штраф.

Кредитор у спірних правовідносинах має довести укладення кредитного договору і передачу коштів, а на боржникові лежить обов?язок надання належного виконання зобов?язань за договором.

При цьому у випадку, якщо відповідач не погоджується із сумою боргу, відповідно до наданого позивачем розрахунку, то в силу приписів ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України саме на нього покладається обовязок спростувати такий розрахунок відповідними доказами, зокрема, навести власний розрахунок.

Правильність цього розрахунку відповідач не спростував.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, не спростував доводів позивача, не навів мотивів відхилення наданих останнім доказів, не з?ясував дійсний розмір заборгованості за кредитним договором та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, фактично позбавивши позивача права на захист свого порушеного права, оскільки вдруге з таким же позовом з тих же підстав та до тієї ж особи він звернутися не зможе.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що заборгованість за кредитом не погашена, а зобов'язання між кредитором та боржником за умови відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання не є припиненим, тому це тягне за собою обов'язок боржника виконати зобов'язання за кередитним договором.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У зв?язку з цим в порядку ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме: 287,85 грн. сплаченого при зверненні до суду судового збору (а.с. ), 316,64 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, а всього 604,49 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 13 червня 2016 року скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» , рахунок № 2001, місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, 14, заборгованість за кредитним договором № 3 від 26 березня 2008 року станом на 10 вересня 2013 року на загальну суму 28 784,92 грн., з яких: 18 295, 72 грн. заборгованість за кредитом, 4 201,81 грн. заборгованість по відсотках, 2 042,50 грн. заборгованість за комісією; 4 244,89 грн. штраф.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 604 грн. 49 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

З оригіналом вірно: