У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 1 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Української біржі нерухомості про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 9 вересня 1997 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Зазначений договір посвідчено Українською біржею нерухомості, яка на той час мала право, відповідно до Закону України «Про товарну біржу», укладати та посвідчувати договори купівлі-продажу нерухомого майна. Позивач не може укласти договір купівлі-продажу зазначеної квартири, оскільки нотаріус відмовив посвідчити такий договір у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу, що посвідчений Українською біржею нерухомості, не відповідає чинному законодавству.

З огляду на викладені обставини, просила позов задовольнити.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 1 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням норм ст. 392 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до с. 15 Закону України «Про товарну біржу», який був чинний на час придбання позивачем зазначеної вище квартири, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судами установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 9 вересня 1997 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1. Зазначений договір купівлі-продажу укладено на товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» і зареєстровано в Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстровій книзі № 122 за реєстровим номером 16626.

Оскільки позивачем не надано до суду доказів, що підтверджують факт невизнання чи оспорення її права власності на спірну квартиру відповідачем, тому суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 1 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Української біржі нерухомості про визнання права власності, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В.Закропивний