АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Левенця Б.Б., Рубан С.М.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю

представника позивача Варкути В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року за клопотанням ОСОБА_2 про закриття провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором №2782 від 03.08.2012 у розмірі 349 802,39 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5 247,10 грн.

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про закриття провадження у справі за вищевказаним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2016 провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №2782 від 03.08.2012 до 20.05.2015 закрито.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права з порушенням норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2015 по справі №755/24739/14-ц не виконано, предмет іпотеки не реалізовано, погашення вимог кредитора за рахунок іпотеки не відбулося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа № 755/21728/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7403/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження справі в частині, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2015 звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №7383 від 03.08.2012 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №2782 від 03.08.2012 у сумі 314 466,30 грн., яка виникла станом на 20.05.2015.

З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може враховуючи наступне.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що у грудні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останньої заборгованість за кредитним договором (а. с. 1-3). 03.08.2012 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2782, за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 345 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18% річних, строк остаточного погашення не пізніше 03.08.2017 (а. с. 7-8). З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_2 зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, ОСОБА_5 укладено іпотечний договір №7383, відповідно до якого останні передали в іпотеку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2015 позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №7383 від 03.08.2012, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Холод Т.А., зареєстрованого за реєстровим номером № 1523, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №2782 від 03.08.2012 у сумі 314 466,30 грн. на квартиру №202, загальною площею 58,10 кв. м., житловою площею 39,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 3 (а. с. 58-67). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2015 зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін (а. с. 68-70). Враховуючи вищевикладене та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України ОСОБА_2 звернулася до суду із відповідною заявою про закриття провадження у справі №755/21728/15-ц за вищевказаним позовом.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2015 позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №7383 від 03.08.2012, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Холод Т.А., зареєстрованого за реєстровим номером № 1523, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №2782 від 03.08.2012 у сумі 314 466,30 грн. на квартиру №202, загальною площею 58,10 кв. м., житловою площею 39,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 3 (а. с. 58-67). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2015 зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін (а. с. 68-70).

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості, суд першої інстанції посилався на вищевказане рішення суду, яким було звернено стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення кредитної заборгованості.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що приймаючи таке рішення суд першої інстанції не перевірив даних про те, чи виконувалось відповідне рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки чи існує на теперішній час виконавче провадження за вказаним рішенням.

Між іншим, відповідно до вимог діючого законодавства наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості боржника на користь кредитора не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє права Банку на стягнення суми кредитної заборгованості.

Отже, наявність вищевказаного судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не виключає право банку на обрання такого способу судового захисту, як стягнення кредитної заборгованості, у разі невиконання грошового зобов'язання.

За наведених обставин, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі передчасними, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо неповно з'ясовані судом обставини, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст.303, 307, 311, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Б.Б.Левенець

С.М.Рубан