У х в а л а

іменем україни

2 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіаль» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов'язання внести відповідні записи до трудової книжки та стягнення невиплаченої заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 8 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіаль», мотивуючи свої вимоги тим, що з січня 2011 року до вересня 2011 року він працював у Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіаль» (далі - ТзОВ «Сіаль») на посаді майстра з різки лісу. Після звільнення з ініціативи роботодавця йому стало відомо, що трудові відносини не були оформлені у відповідності до норм діючого трудового законодавства, трудова книжка була повернута йому без внесення відповідного запису та не виплачено заробітну плату за липень-серпень 2011 року.

Позивач просить встановити факт перебування у трудових відносинах з ТзОВ «Сіаль» на посаді майстра з різки лісу в період з січня 2011 року по вересень 2011 року, зобов'язати відповідача оформити належним чином документи про прийняття та звільнення з роботи, внести відповідні записи до трудової книжки та стягнути невиплачену заробітну плату за липень-серпень 2011 року в сумі 3000 грн.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 8 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно штатного розкладу працівників ТзОВ «Сіаль» станом на 1 січня 2011 року у товаристві працювало п'ять осіб. Наявна одна посада майстра лісу, на якій працював ОСОБА_8, що підтверджується і записами в трудовій книжці ОСОБА_8

Посада майстра з різки лісу штатним розкладом ТзОВ «Сіаль» у 2011 році не передбачена.

Згідно з частиною 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою (пункт 6 частини 1 статті 24 КЗпП України).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з чим погодився й апеляційний суд, правильно вважав, що позивач у порушення вимог процесуального закону не надав належних доказів на підтвердження факту перебування у трудових відносинах з відповідачем. Крім того не доведено, що його, як працівника, фактично було допущено до роботи.

При цьому в матеріалівсправи вбачається, що у рапортах про рух лісопродукції, нарядах-актах на виконання робіт, табелях на внутрішньо-бригадний розрахунок заробітної плати за січень - вересень 2011 року зазначено лише прізвища ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Жодних письмових доказів про виконання роботи у ТзОВ «Сіаль» позивачем ОСОБА_6 матеріали справи не містять.

Також, суди обґрунтовано не взяли до уваги показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8, оскільки ОСОБА_10 був прийнятий 12 травня 2011 року підсобним працівником на умовах стажування і 13 липня 2011 року звільнений за закінченням договору, а тому не може бути свідком прийняття ОСОБА_6 на роботу у ТзОВ «Сіаль» та умовами його працевлаштування. ОСОБА_8 згідно наказу від 8 серпня 2011 року № 9 перебував у відпустці з 10 серпня 2011 року по 8 вересня 2011 року та не може достовірно підтвердити той факт, що ОСОБА_6 працював у відповідача в серпні 2011 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Установивши, що оскаржувані рішення відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 8 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.О. Дьоміна
Судді:М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.М. Ситнік