Справа № 423/1051/16-ц
Провадження № 22ц/782/589/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року, вересня місяця, 14-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі: головуючого судді Яреська А.В., суддів - Єрмакова Ю.В., Лозко Ю.П., за участю секретаря: Попової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради на рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 15 червня 2016 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати послуг централізованого опалення,

встановила:

У березні 2016 року до Попаснянського районного суду Луганської області надійшла позовна заява КП "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати послуг централізованого опалення. Позов було прийнято судом до розгляду, рішенням суду від 15 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі.

Із рішенням суду позивач Комунальне підприємство "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради не погодилось та надало на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким просить задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, обговоривши доводи апеляції, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, статтею ст. 303 ЦПК України є передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Статтями 213, 214 ЦПК України є визначеним про те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 10, 60 ЦПК України є визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог по справі суд першої інстанції вказав у оскарженому рішенні на те, що з боку позивача на думку суду першої інстанції не доведено факт надання відповідних комунальних послуг відповідачу та не надано підстав для виникнення у відповідача відповідальності за невиконання відповідних зобов'язань у зв'язку із відсутністю договору між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг, а саме між сторонами у даній справі, в розумінні положень ЗУ "Про житлово - комунальні послуги".

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов із порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного врахування фактичних обставин справи та наданих по справі доказів.

Між тим, нормами ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, ці висновки містяться і у правовій позиції Верховного суду України, що є обов'язковою для застосування судами, відповідно до статті 34 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (2453-17 ), статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України ( 1618-15 ), адже при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК ( 1618-15 ).

Суд першої інстанції не взяв до уваги і тих обставин, що як вбачається з наявних у справі доказів відповідач є власником квартири (договір купівлі-продажу від 26.09.2008р. а.с. 10). КП "Первомайськтеплокомуненерго" є виконавцем послуг з централізованого опалення та природним монополістом у сфері транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами Первомайської міської ради та надає комунальні послуги в тому числі й населенню міста Золоте. Житло відповідача опалює котельна № 32, яка знаходиться на праві господарського відання позивача. (а.с. 30-35). Частиною 1 ст. 628 ЦК України є передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" є передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 ЗУ "Про житлово - комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 зазначеного закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Проте якщо ж між сторонами договір не укладено, то послуги надаються відповідно до загальних вимог закону та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. №63. До учасників правовідносин застосовуються умови встановлені типовим договором.

З правової позиції Верховного суду України у справі 6-110цс12 та з аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. А отже, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Між тим, як вбачається з наданих позивачем належних та допустимих доказів, що не є спростованими відповідачем, та у порушення вимог ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" боржник своєчасно не вносив плату за отримані послуги, що підтверджується і випискою з особового рахунку № 12483. (а.с. 8) Так, станом на 01.01.2016 року заборгованість ОСОБА_1 з оплати послуг з централізованого опалення склала 3746,61 грн. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Нарахування плати за послуги з централізованого опалення проведенні на підставі тарифу, встановлені НКРЕ України № 384 від 17.04.2014р., № 657 від 03.03.2015р., № 1729 від 11.06.2015р.; норм споживання теплової енергії та опалення, затверджених рішенням виконкому Первомайської міської ради на 1 кв. м. загальної площі житлових будинків для категорії споживачів - населення, які надаються КП "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради № 217 від 17.09.2013 року. Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних послуг чи їх ненадання у матеріалах справи відсутні, за період, про який пише відповідач у запереченнях нарахування не здійснювались, сума заборгованості була перерахована, що вбачається як з особового рахунку, так і з актів роботи котельні

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Отже, за таких обставин є підстави для скасування оскаржуваного рішення суду та винесення нового, яким слід задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Оскільки статтею 88 ЦПК є визначено, що „стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено", а судові витрати , що були понесені сумарно у розмірі 2228, 08 грн. (сплата судового збору при поданні заяви щодо наказу, при поданні позову та апеляційної скарги, поштові витрати (23грн. 28 коп), є підтвердженими документально - належними та допустимими доказами (а.с. 1, 9, 75, 12, 58, 75 (а.с. 75), то ці витрати слід стягнути з відповідача.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 315-316 ЦПК України, судова колегія

вирішила:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради задовольнити.

Рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 15 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради до ОСОБА_1 задовільнити повністю, стягнути з ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення у сумі 3746,61 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради судові витрати в сумі 2228, 08 грн. на р/р 8169 в філії ЛОУ АТ "Ощадбанк", МФО 304665 код 32082152, одержувач: Комунальне підприємство "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В. Яресько

Судді: Ю.В. Єрмаков

Ю.П. Лозко