У х в а л а

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Демяносова М.В.,Маляренка А.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради Запорізької області, про визначення місця проживання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 16 липня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб та стали проживати разом у квартирі АДРЕСА_2, яка належить на праві власності йому та його батькам. У шлюбі мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. У квітні 2015 року з боку відповідача почали виникати суперечки з приводу різних поглядів на сімейне життя та відповідач, забравши деякі речі, виїхала жити до своїх батьків у м. Токмак Запорізької області, при цьому не повідомивши його про свій намір та не отримавши на це його згоди, забрала їхню дитину. З того часу дитина проживає разом із відповідачем та її батьками. На його неодноразові звернення до відповідача повернутися в сім'ю та повернути дитину він отримував відмови. Посилаючись на те, що у добровільному порядку дійти згоди щодо місця проживання дитини між ним та відповідачем не досягнуто, позивач просив визначити місце проживання малолітньої дитини з ним.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 08 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29 березня 2016 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 157 СК України виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно із ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.

За змістом ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Конвенція ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини», ратифікована Україною постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначає, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам згідно з її віком і зрілістю, з цією метою дитині, надається, зокрема, можливість бути заслуханою ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується її, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Дитина має право вільно висловлювати свої думки.

Судами встановлено, що з квітня 2015 року малолітня дитина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом із матір'ю ОСОБА_5 за адресою: квартира АДРЕСА_1.

В результаті обстеження умов проживання дитини встановлено, що вказана квартира розташована на першому поверсі 9 поверхового будинку, складається із 5-ти кімнат; умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам утримання. Для виховання та розвитку дитини створені всі належні умови, є окрема кімната, яку дитина займає разом із матір'ю, яка облаштована всім необхідним. Стосунки в сім'ї доброзичливі, будуються на взаємній повазі, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 18 грудня 2015 року (а. с. 65).

Згідно з висновком виконавчого комітету Токмацької міської ради про визначення місця проживання дитини від 25 грудня 2015 року № 3270/21-39 орган опіки та піклування проти визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 разом з батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 66).

Відповідно до акта обстеження умов проживання ОСОБА_4 встановлено, що квартира АДРЕСА_2 складається із 2-х кімнат, коридору, кухні, балкону, роздільного санвузла. Дід та баба проживають в окремій кімнаті із виходом на балкон. В цілому у квартирі створено належні умови для проживання. Комунальні послуги підключені та постачаються. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено усі необхідні умови (а. с. 67).

Згідно з висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району від 04 грудня 2016 року № 05/01-25/2245 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, визначити доцільність місця проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з одним із батьків не виявилося можливим у зв'язку із неявкою матері ОСОБА_5 на засідання комісії, а для ґрунтовного розгляду порушеного питання необхідна присутність обох батьків. Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району дійшов висновку, що батьком - ОСОБА_4 створено належні умови для проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 114-117).

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, дійшли обґрунтованого висновку про те, що малолітня дитина ОСОБА_6 повинна проживати разом із матір'ю, оскільки останній лише 3 роки 9 місяців, дитина є дівчинкою та у цьому віці потребує материнської турботи, догляду та уваги для забезпечення її повноцінного виховання і розвитку.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги є безпідставними, були предметом дослідження судів попередніх інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції й висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, зі змісту касаційної скарги та матеріалів справи не вбачається неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К. Парінова

М.В. Демяносов

А.В.Маляренко