печерський районний суд міста києва
Справа № 757/289/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Гладун Х.А.

при секретарі Кулаковій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: профспілкова організація Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України» про стягнення недоплаченої суми матеріальної допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (далі Позивач-1, Позивач-2, Позивач-3, Позивач-4, Позивач-5, Позивач-6 відповідно, та/або Позивачі) звернулися до суду з спільним позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просили стягнути з Відповідача недоотримані суми матеріальної допомоги: на користь Позивача 1 - 11490,00 грн.; на користь Позивача 2 -10 890,00 грн.; на користь Позивача 3 - 11760,00 грн.; на користь Позивача 4 - 10 890,00 грн.; на користь Позивача 5 - 10 890,00 грн.; на користь Позивача 6 - 10 890,0грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначають, що Відповідачем безпідставно були виплачено матеріальну допомогу в меншому розміру, як встановлено умовами п. 4.2.6 Колективного договору та Статуту Відповідача, без відповідного посилання чи обґрунтування.

Також представник Позивача-4 просить стягнути Відповідача у відшкодування витрат на правову допомогу 5090,40 грн.

В судовому засіданні представник Позивачів доводи позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник Відповідача заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначає, що призначення та виплата матеріальної допомоги є правом адміністрації Відповідача, а не обов'язком. Підтримав раніше подані письмові заперечення не позовну заяву, що долучені до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 57 даного Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Як визначено ст. 10 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою врегулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Згідно розділу IV Колективного договору між ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України» та профспілковою організацією від 20.06.2008 року (зі змінами та доповненнями), оплата праці працівників підприємства здійснюється відповідно до положень Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці», нормативно-правових актів з питань оплати і нормування праці, Генеральної угоди, Галузевої угоди, та цього колективного договору та Статуту підприємства.

Як встановлено п.4.2.6. Колективного Договору, в редакції, схваленій зборами трудового колективу від 12.09.2014 р., власник має право за поданням профспілкового комітету надавати матеріальну допомогу для відзначення державних та професійних свят, а також для відзначення річниці створення Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України», в залежності від трудової участі у розмірі до 1-го посадового окладу.

У разі невиконання виробничих завдань, порушення трудової дисципліни, недотримання правил внутрішнього розпорядку, розмір допомоги може бути зменшений до 100 %.

Згідно змін до Колективного договору № 13 від 17.09.2013 року, посадові оклади головного спеціаліста - 4100,00 грн. та начальника відділу - 4400,00 грн.

Судом встановлено, представниками сторін не оспорюється, що ОСОБА_3 працює на посаді начальника юридичного відділу ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України» з окладом у 4400,00 грн.

ОСОБА_1 працював на підприємстві ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України» на посаді - начальника юридичного відділу з посадовим окладом у 4400,00 грн., а з 26 серпня 2015 року - заступником начальника юридичного Відділу з посадовим окладом у 4100,00 грн.

ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 працюють на посадах головний юрисконсульт ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України» - з окладом 4100,00 грн.

Згідно до наказу № 12 від 16.04.2014 року «Про надання матеріальної допомоги працівникам підприємства у зв'язку з великим православним святом - Пасхи», працівникам підприємства, в тому числі і Позивачам, за зврененням профспілкового комітету підприємства було виплачено по 50% від окладу.

Відповідно до наказу № 15 від 05.05.2014 року «Про надання матеріальної допомоги працівникам підприємства до Міжнародного дня солідарності трудящих» за клопотанням профспілкового комітету підприємства, працівникам підприємства, в тому числі і Позивачам було виплачено по 50% від окладу.

Наказ № 29 від 20.08.2014 року «Про відзначення п'ятнадцятої річниці підприємства», за зверненням профспілкового комітету підприємства, працівникам підприємства, в тому числі і Позивачам було виплачена матеріальна допомога у розмірі 1000,00 грн.

Згідно наказу № 69 від 12.11.2015 року «Про надання матеріальної допомоги працівникам підприємства з нагоди Дня працівника сільського господарства» Позивачам, за зверненням профспілкового комітету підприємства, було виплачено по 10% від окладу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивачі вказують та вважають, що Відповідачем безпідставно виплачена їм матеріальна допомога в меншому розміру, як встановлено умовами п. 4.2.6 Колективного договору.

Разом з тим, як вбачається із змісту п. 4.2.6 Колективного договору така матеріальна допомога призначається в залежності від трудової участі, у розмірі до одного посадового окладу, а відтак, доводи позивачів, що матеріальна допомога обов'язково має становити один посадовий оклад є хибними.

Згідно п. 4.3.1. Колективного договору Профспілковий комітет зобов'язується розглядати питання контролю за дотриманням на підприємстві чинного законодавства і умов колективного договору з питань оплати праці.

Як вбачається з матеріалів справи матеріальна допомога, передбачена умовами п. 4.2.6 Колективного договору, була визначена Власником підприємства на підставі звернення профспілкового комітету, прийнятого за результатами засідань профспілкового комітету підприємства, що свідчить про дотримання Відповідачем умов призначення матеріальної допомоги.

Крім того, сторонами Колективного договору (Власником та профспілковим комітетом) узгоджено, що виплата матеріальної допомоги є правом Власника, а не його обов'язком (п. 4.2.6).

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Позивачами не доведено, а судовим розглядом не встановлено порушення трудових прав Позивачів, в зв'язку з чим, позов не підлягає задоволенню як необґрунтований та безпідставний.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову заявлені Позивачем-4 вимоги про стягнення витрат на правову допомогу - задоволенню також не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 10 КЗпП України, ст.ст. 15, 21, 22 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: профспілкова організація Державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України» про стягнення недоплаченої суми матеріальної допомоги - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя: Х.А. Гладун