АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Новак А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів Желепи О.В., Лапчевської О.Ф.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерлізінвест» Юкрейн Б.В. (INTERLEASEINVEST UKRAINE B.V.) - Козаченко ОльгиСергіївни на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерлізінвест» про визнання рішення позачергових загальних зборів учасників недійсними,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 рокупозивач ОСОБА_3 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсними рішення, прийняті на позачергових загальних зборах учасників ТОВ «ІНТЕРЛІЗІНВЕСТ», які відбулись 19 липня 2016 року, викладені в протоколі №1 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ІНТЕРЛІЗІНВЕСТ» від 19 липня 2016 року.

22.07.2016 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам відповідних реєстраційних органів, державних адміністрацій, зокрема, але не виключно державним адміністраторам та державним реєстраторам Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, територіальних органів Державного департаменту реєстрації Міністерства юстиції України, а також всім приватним та державним нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії по внесенню змін до відомостей про зміну керівника, місця знаходження, складу учасників тощо, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРЛІЗІНВЕСТ» (код за ; Юридична адреса: 03028, м. Київ, вул. Оскольська, б. 29).

Мотивував заяву тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду про визнання рішення позачергових загальних зборів учасників від 16 липня 2016 року недійсними, адже на той час буде поміняно директора, місцезнаходження товариства, засновників і статут. Всі судові процеси буде припинено, а товариству може бути нанесено непоправну шкоду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року заяву задоволено.

Вжито захід забезпечення позову шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам відповідних реєстраційних органів, державних адміністрацій, зокрема, але не виключно державним реєстраторам та державним реєстраторам Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, територіальних органів Державного департаменту реєстрації Міністерства юстиції України, а також всім приватним нотаріусам та всім державним нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії по внесенню змін до відомостей про зміну керівництва, місця знаходження, складу учасників, тощо, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерлізінвест» (код за , юридична адреса: 03028, м. Київ, вул. Оскольська, буд. 29).

Допущено негайне виконання ухвали суду.

Не погоджуючись з ухвалою, представник Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерлізінвест» Юкрейн Б.В. (INTERLEASEINVEST UKRAINE B.V.) - Козаченко О.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та скасувати заходи забезпечення позову, посилаючись на невідповідність ухвали нормам процесуального права.

Вказує на те, що на порушення вимог закону та Постанови ВСУ, ухвала не містить жодного обґрунтування вжиття заходів забезпечення позову, обмежуючись лише посиланням на те, що «позивачем подано належні докази, які обґрунтовують необхідність вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, запропонований заявником.»

Такі заходи забезпечення позову, як заборона здійснювати реєстраційні дії по внесенню змін до відомостей про зміну керівництва, місця знаходження та складу учасників Товариства, не відповідають предмету позовної заяви. Також, оскільки в ухвалі було заборонено «здійснювати будь-які реєстраційні дії по внесенню змін до відомостей про зміну керівництва, місця знаходження, складу учасників, тощо», така заборона є невизначеною, оскільки не містить чіткий перелік реєстраційних дій, які заборонено вчиняти, що призводить до не співмірності та невідповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам.

Крім того, рішенням загальних зборів учасників Товариства 19 липня 2016 року за участі третьої особи, яка володіє 99,99972% від загальної кількості голосів, було прийнято рішення про відсторонення позивача з посади Генерального директора Товариства, а ОСОБА_4 було призначено на цю посаду. Однак, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач досі значиться як Генеральний директор Товариства.

Зазначила, що передбачене ст. 99 ЦК України право третьої особи у будь-який момент відсторонити позивача або іншу особу від керування Товариством є важливою конституційною гарантією захисту корпоративних прав та права власності третьої особи.

Залишення позивача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як Генерального директора Товариства може призвести до невиправних наслідків. Таким чином, позивач має дуже широкі можливості на вчинення правочинів з третіми особами, що може завдати істотної шкоди Товариству.

Ухвала напряму обмежує права третьої особи на володіння та розпорядження власним майном, оскільки третя особа є учасником Товариства, який володіє 99,99972% від загальної кількості голосів. Фактично, третя особа через обмеження, які були накладені судом в ухвалі, втратила контроль над діяльністю Товариства, оскільки для усіх третіх осіб керівником Товариства залишається позивач, якого насправді відсторонено, а призначений Загальними зборами Товариства Генеральний директор не може належним чином виконувати свої обов'язки з управління Товариством. Відповідно, третя особа фактично позбавлена можливості мирно користуватися своїм майном та реалізувати своє право на обрання виконавчого органу Товариства, який буде діяти в інтересах Товариства та його учасників відповідно до статті 99 Цивільного кодексу України.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд виходив з того, що між сторонами у справі дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення при задоволенні позовних вимог.

Проте, з таким висновокм суду колегія не погоджується , виходячи з наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позову в даній справі є рішення позачергових зборів учасників ТОВ «Інтерлізінвест» щодо неналежного місця їх проведення, порядку скликання, вмотивованості такого рішення щодо відсторонення ОСОБА_3 від виконання повноважень, неправильності даних щодо учасників товариства.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Все це повинно бути мотивовано, а не шаблонний перепис диспозиції норми права. Тому не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективневиконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З урахуванням особливостей мети забезпечення позову, заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження, копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення, відповідна ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, і крім того, навіть оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи (стаття 153 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Матеріалами справи не підтверджується наявність цивільно-правового спору між позивачем та відповідачем та загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Дійсно, у випадку визнання недійсними рішення позачергових зборів учасників ТОВ «Інтерлізінвест», які відбулися 19.07.2016 року, немає підстав вважати, що таке рішення не буде виконаним і державний реєстратор не буде мати можливості внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

Отже, суд першої інстанції не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, фактично обґрунтував оскаржувану увалу лише припущеннями та заборонив здійснювати будь-які реєстраційні дії по внесенню змін до відомостей про зміну керівництва, місця знаходження, складу учасників, тощо, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, щодо ТОВ «Інтерлізінвест».

Таким чином, суд обрав вид забезпечення позову, який не відповідає заявленим позовним вимогам.

Колегія вважає, що судом було порушено пункт 3 ст. 152 ЦПК України і посилання апелянта на порушення норм процесуального права при розгляді заяви знайшли своє підтвердження.

Оскільки ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпеченя позову.

Керуючись ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерлізінвест» Юкрейн Б.В. (INTERLEASEINVEST UKRAINE B.V.) - Козаченко ОльгиСергіївни - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді