РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/2472/16-ц

Провадження № 2/643/2795/16

14.07.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді :Букреєвої І.А. при секретарі :Темченкової Д.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Національний банк України , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача , стягнення шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на його користь в рахунок відшкодування шкоди 10 461 240,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив , що Позивач є вкладником ПАТ "Дельта банк", за позивачем облітуються кошти: Депозитна угода № 7013 від 06.09.2014 па суму 94000.00 доларів США; Депозитна угода № 3493 від 13.10.2014 на суму 84500.00 доларів США; Депозитна угода № 3506 від 13.10.2014 року на суму 100 000 доларів США; Депозитна угода № 9802 від 20.10.2014 на суму 25000.00 евро; Депозитна угода № 2337 від 22.10.2014 на суму 35000.00 доларів США; Депозитна угода № 4132 від 21.11.2014 року на суму 42 000 евро. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Повязана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном.

Отже, на підставі зазначеного на офіційному сайті НБУ у підрозділі сайту «Банківський нагляд» за посилання «Інформація про власників істотної участі банку», яка є загальнодоступною, вказано, що повязані з банком особами та власниками істотної частки банку є : фізична особа - України: ОСОБА_2, акціонер банку якому належить 70,61 % акцій банку та юридична - особа Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернепіил Інк. (США), якій належить 29,39 % акцій банку.

Таким чином, відповідач за даним є опосередковано пов'язаний з банком ( є власником істотною участі банку), в розуміння закону є повязаним з банком особою, несе цивільно-правову відповідальність перед вкладниками, оскільки його дії призвели до віднесення банку до неплатеспроможного.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просила вимоги задовольнити.

Відповідач до суду не з»явився. про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином та вчасно, причини неявки суду не повідомив.

Суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивача , дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є вкладником ПАТ "Дельта банк", за позивачем облітуються кошти: Депозитна угода № 7013 від 06.09.2014 па суму 94000.00 доларів США; Депозитна угода № 3493 від 13.10.2014 на суму 84500.00 доларів США; Депозитна угода № 3506 від 13.10.2014 року на суму 100 000 доларів США; Депозитна угода № 9802 від 20.10.2014 на суму 25000.00 евро; Депозитна угода № 2337 від 22.10.2014 на суму 35000.00 доларів США; Депозитна угода № 4132 від 21.11.2014 року на суму 42 000 евро.

Як визначено у ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Дійсно , судом встановлено порушення з боку ПАТ ОСОБА_3», яке полягає у не виконанні власних зобовязань за банківськими договорами : позивач не отримав грошові кошти, не міг ними володіти та розпоряджатися на власний розсуд.

Причиною тому є те , що 3 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних Фонд запровадив тимчасову адміністрацію і розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку -це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2001цс15, яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

З 3 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. На момент ухвалення рішення судом в банку вже введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Отже, позивач, маючи майнову вимогу до банку, на захист якої подано даний позов, позивач є кредитором банку, отже щодо нього застосовуються правовідносин приписів Закону України "Про систему систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, на яку посилається позивач, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, при ухвалені судового рішення суд повинен був врахувати, що майнова шкода заподіяна майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як вбачається з постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 листопада 2015 року , на яку як на доказ вини ОСОБА_2 посилається позивач , суд розглядав позов до Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа ПАТ « Дельта Банк» про визнання незаконними постанов та рішень, постановою суду позивачу ОСОБА_4 відмовлено у позові.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів підтверджуючих, що внаслідок дій саме ОСОБА_2 позивачу вчинено шкоду та між діями відповідача та спричиненою шкодою існує безпосередній причинний зв'язок.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивачем не було доведено заподіяння шкоди саме внаслідок дій ОСОБА_2, у звязку з чим, у задоволені позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 4,8, 10, 11, 15,60, 61, 79, 88,209,213-215 Цивільного процесуального кодексу України,суд-

ВИРІШИВ :

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення шкоди у розмірі 10 461 240 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя