АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1659/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/789/1131/16 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Ткач О. І., Костів О. З.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду від 8 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними. Підставою для звернення до суду, за твердженнями позивача, стало те, що сімейне життя у них не склалось, вона змушена працювати за кордоном, щоб утримувати сім'ю. Вже більше 11 років подружжя проживає окремо та не може знайти спільної мови щодо подальшого сімейного життя, у зв'язку з цим шлюбні стосунки були фактично припинені. Позивач переконана, що подальше життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки він носить лише формальний характер, сім'я фактично розпалась.

Рішенням Гусятинського районного суду від 8 серпня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстрований 27.01.1990 року виконкомом Кам'яно-Случанської сільської ради народних депутатів Сарненського району Рівненської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 03.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 27 січня 1990 року.

Від шлюбу мають повнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 23 роки та сина ОСОБА_4 26 років.

Як зазначила ОСОБА_2 спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони на даний час не підтримують шлюбних стосунків, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки обставини, викладені ОСОБА_2 свідчать про те, що у останньої відсутня вільна згода на перебування у шлюбі, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони не підтримують подружніх стосунків збереження шлюбу, на думку суду, суперечитиме її інтересам.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постановляючи рішення про розірвання шлюбу суд першої інстанції встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, у зв'язку із чим, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ст. 24 СК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про неможливість збереження сім'ї.

Таким чином, рішення суду є законним та підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 316 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду від 8 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5