№ 243/5013/16-ц
Справа № 2/243/2575/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.В.

при секретарі Малиновській І.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат,

В С Т А Н О В И В :

Представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності юридичної особи № 3734-К-Н-О звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором, на тих підставах, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.12.2010 року, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 12200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним та Банком Договір.

Відповідно до умов договору, він діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. Договором також передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк.

У порушення зазначених норм договору та закону, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала, у звязку з чим станом на 06.06.2016 року має заборгованість у розмірі 38093,75 гривень, яка складається з наступного:

-11546,26 грн. заборгованість за кредитом;

-22557,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-1700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи:

-500,00 грн. штраф (фіксована частина);

-1790,18 грн. штраф (процентна складова).

Тому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом, а також понесені позивачем судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності юридичної особи № 3350-К-О від 06.07.2016 р., у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що вона не має можливості сплатити нараховану банком заборгованість у звязку із скрутним матеріальним становищем. Зазначила, що банком неправомірно нараховано пеню та штрафи, всупереч положенню ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». У задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне.

Згідно положень статті 626 ЦК україни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе зобов'язання перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без уникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність» (далі- Закон).

Відповідно до статті 2 Закону банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

25 грудня 2010 року юридична особа публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уклали договір б/н, відповідно до умов якої кредитор зобовязався надати позичальнику кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 12200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а позичальник зі своєї сторони зобовязався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку основну суму кредиту, сплатити проценти за користування ним, а також виконати інші обовязки, визначені цим договором. який складається із: підписаної відповідачем заяви та Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та Тарифів банку, які викладені на банківському сайті. Факт укладення кредитного договору визнається відповідачем.

Судом встановлено, що кредитний договір складається із підписаної відповідачем заяви та Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та Тарифів банку, які викладені на банківському сайті. Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обовязковим для виконання.

Останній платіж на погашення заборгованості згідно наданого Банком розрахунку відповідачем внесено 20 січня 2015 року у сумі 600,00 грн.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши ОСОБА_2 кредитні ресурси.

Відповідач же не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором /а.с.4-5/.

Розмір заборгованості за станом на 06 червня 2016 року за кредитом (тілом кредиту) складає 11546,26 грн. Крім того, банком нараховані відсотки у сумі 22557,31 грн. за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умовами та правилами надання банківських послуг.

На підставі п.1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. У судовому засіданні встановлено, що банком з 01 вересня 2014 року було встановлено відсоткову ставку у розмірі 2,7 % на місяць, а з 01 квітня 2015 року 3,5 % на місяць. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачу ОСОБА_4 з 01 вересня 2014 року було нараховано відсотки за користування кредитними коштами за відсотковою ставкою 32,4 % річних (що дорівнює 2,7 % на місяць), а з 01 квітня 2015 року за відсотковою ставкою 42 % річних (що дорівнює 3,5 % на місяць). Зазначені дії банку з підвищення процентної ставки не суперечать умовам кредитного договору і закону. А доводи відповідача щодо неправомірного нарахування процентів за користування кредитом у розмірі, що перевищує заборгованість з суми тіла кредиту не відповідають дійсності і встановленим фактам і доказам.

Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Розмір нарахованої банком комісії та пені складає 1700,00 грн.

Відповідно до положення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 р. забороняється нарахування пені та / або штрафів на основну суму заборгованості із зобов?язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або пересилилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 р. було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого входив Слов?янський район Донецької області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р.

Згідно із підпунктом 14 пункту 2 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить с.Маяки Слов?янського району Донецької області.

Згідно положення ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Як проголошено в ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на публічний розгляд його справи.

Згідно з положенням ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до п. 3.4 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч.1 ст.4 ЦПК України (справа № 1-10/2004) виходячи зі змісту ч.1 ст.8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об?єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Таким чином, відповідно до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ від 02.09.2014 р. за період з 14.04.2014 року нарахування пені та штрафів, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов?язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та / або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов?язань за кредитними договорами і договорами позики за весь період проведення антитерористичної операції, тобто з 14 квітня 2014 року і до дня набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 з 2003 року і по даний час зареєстрована у с.Маяки Слов?янського району Донецької області, суд приходить до переконання, що на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 р., тобто Банк повинен був не нараховувати або скасувати відповідачу нараховану пеню за період з 14 квітня 2014 року до теперішнього часу. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки зазначена сума заборгованості по пені була нарахована з 31 січня 2015 року /а.с.4-5/.

Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обовязків тягне правові наслідки, передбачені статтею 611 ЦК України, зокрема: сплати неустойки (штраф, пеня) і відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Таким чином, нараховані позивачем суми штрафу 250 грн. та 1790,18 грн. не відповідають положенням ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 р. і, відповідно, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідачкою ОСОБА_2 під час судового розгляду надані суду докази того, що вона самостійно виховує двох неповнолітніх дітей. Суд враховує зазначені обставини, проте зазначає, що відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. В той же час, суд вважає необхідним зазначити, що згідно з ч.1 ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Під час судового розгляду зазначені обставини відповідачкою не доведені.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та відсотків за користування кредитом, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобовязань за договором.

Суд визнає правильним представлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 25.12.2010 року у частині нарахування заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками за користування кредитом. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 належним чином не виконує зобовязання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору у сумі 1378, 00 грн.

Згідно із частиною 2 статті 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

З урахуванням вищезазначеного, положень статті 88 ЦПК України та часткового задоволення судом позовних вимог на суму 34103,57 грн., на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1233,66 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, статтями 525-527, 554, 611, 629, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: Донецька область, Словянський район, с.Маяки, вул. Ворошилова, буд. 2, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», розташованого м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, на рах. 3111, МФО 305299, код ЕДРПОУ 14360570, заборгованість за за кредитним договором б/н від 25 грудня 2010 року станом на 06 червня 2016 року: за кредитом 11546,26 грн., за відсотками за користування кредитом 22557,31 грн., а в загальній сумі 34103 (тридцять чотири тисячі сто три) гривні 57 копійок, а також судовий збір у сумі 1233 (одна тисяча двісті тридцять три) гривні 66 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов?янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 грудня 2016 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5