Справа № 199/1757/16-ц
19 липня 2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Руденко В.В.,
при секретарі Куземі О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого посилається на те, що 24 травня 2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», назву змінено на ПАТ «Комерційний банк «Надра», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/605-АП, відповідно до якого, останній отримав кредит розмірі 8099,01 доларів США з виплатою 14,30 % річних, терміном погашення до 20.05.2014 року.
В якості забезпечення зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором від 24 травня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 88/2007/840-К/605-АП/2 від 24 травня 2007 року, відповідно до умов якого поручитель зобовязався відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі.
У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі до судового засідання не зявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення.
Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 травня 2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», назву змінено на ПАТ «Комерційний банк «Надра», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/605-АП, відповідно до якого, останній отримав кредит розмірі 8099,01 доларів США з виплатою 14,30 % річних, терміном погашення до 20.05.2014 року.
Станом на 16.11.2015 року заборгованість позивальника за договором складає:
- заборгованість по процентам 129,57 доларів США, що еквівалентно 2974,14 грн.;
- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 6005,69 грн.;
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).
Відповідно до ч. ст.. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до постанови № 5 Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.
У частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу вимоги задоволенню не підлягають , оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів порушення відповідачем п.п.4.3.1,4.3.2,4.3.7,4.3.9,4.3.10 кредитного договору, що є підставою для стягнення штрафу відповідно до п.5.2 кредитного договору.
Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості по кредитному договору з ОСОБА_2 з наступних підстав.
Судом встановлено, що в якості забезпечення зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором від 24 травня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 88/2007/840-К/605-АП/2 від 24 травня 2007 року, відповідно до умов якого поручитель зобовязався відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі.
Частина 4 ст. 559 ЦК передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст. 559 ЦК); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.
Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки. Тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлено, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.
Строк виконання основного зобовязання за договором становив 20 травня 2014 року, а з позовом позивач звернувся до суду лише 11 березня 2016 року, а отже з пропуском строку встановленого вищевказаною нормою Закону, таким чином, порука відповідача ОСОБА_2 є припиненою.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1378,00 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 214, 215, 81, 88, 224 ЦПК України, суд, -
Позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1378,00 грн.
В іншій частині позову - відмовити.
Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні,- у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя