Справа № 1319/6199/2012
пр.№ 2/464/585/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2016 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Борачка М.В.

за участю секретаря судового засідання Кріль Х.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з уточненням позовних вимог просить стягнути з відповідача на його користь 136609,37 грн. матеріальної шкоди та 600000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11 червня 2008 року відповідач по вул. Солодовій у м.Львові наніс йому безпричинно, з хуліганських мотивів, що супроводжувались особливою зухвалістю, тілесні ушкодження. Внаслідок даних обставин він був доставлений у Львівську міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги, де перебував на лікуванні до 02 липня 2008 року. Згідно висновку судово-медичної експертизи №532/2008 від 25.07.2008р. йому завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, по ознаці тривалого розладу здоровя, а саме: струс головного мозку, забійна гематома лобної ділянки справа, забійна гематома садна надбрівної ділянки, синяки на повіках лівого ока, перелом тіла лівої виличної кістки зі зміщенням, травматична екстракція двох зубів на верхній щелепі, частковий злам ріжучого краю трьох зубів на нижній щелепі, рани щелепи, відшарування сітківки лівого ока з порушенням центрального зору на ліве око. В судовому засіданні при розгляді кримінальної справи відповідач ОСОБА_2 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю. Постановою суду відповідача звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію». Внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 він неодноразово лежав у лікарні і лікувався стаціонарно та отримав другу групу інвалідності. Крім того, після виписки з лікарні він періодично звертається за медичною допомогою до стоматолога. Через нанесені травми, йому довелось видалити нерви з чотирьох верхніх передніх зубів (11, 12, 21, 22). Центром стоматологічної імплантації та протезування ТзОВ «ММ» рекомендовано лікування травмованих зубів з імплантацією в ділянці 21 зуба так, як виявлено тріщину в корені вибитого зуба. З моменту отримання тілесних ушкоджень завданих відповідачем, він постійно знаходиться в стані глибокого дискомфорту, його постійно переслідує страх за його подальшу долю, він знаходиться в стані відчаю, в нього погіршився сон, його переслідують нервові стреси, він став дратівливим, що відображається на стосунках з рідними, знайомими та сусідами. Загальний стан його здоровя погіршився, в нього підвищився артеріальний тиск, його не покидають постійні головні болі, в результаті чого він став морально пригніченим. Відтак, діями відповідача йому заподіяна матеріальна та моральна шкода, яка підлягає стягненню.

В судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали та просять задоволити. Крім того, позивач додатково пояснив, що ОСОБА_2 скоїв злочин та намагався уникнути відповідальності за вчинене. Відповідач зламав йому дві коронкові частини верхніх передніх зубів, з яких видалили нерви, в трьох нижніх зубах зламав ріжучий край. Крім того, внаслідок дій ОСОБА_2 в нього хитаються два верхні бокові зуби, з яких видалено нерви. Матеріальна шкода підтверджується кошторисом стоматологічного лікування та чеками з лікарні. Завдана йому моральна шкода полягає у тому, що він тривалий період лікувався, отримав другу групу інвалідності. В його житті відбулись суттєві зміни, а саме він не міг працевлаштуватись, члени його сімї були змушені за ним доглядати.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Додатково пояснив, що відповідач не наносив тілесних ушкоджень позивачу. Перелом лобної кістки виявлено лише в грудні 2008 року, хоча події відбулись в червні 2008 року. Крім того подав письмові заперечення, в яких зазначає, що 11 червня 2008 року під час інциденту між позивачем та відповідачем, на прохання ОСОБА_2 повернути викрадений у нього мобільний телефон, ОСОБА_1, будучи в стані алкогольного спяніння, відповів брутальною лайкою та погрозами розправитися з ОСОБА_2, наніс удар рукою і в грудну клітку. ОСОБА_2 з метою самооборони змушений був нанести незначний удар рукою в обличчя позивачу, щоб його заспокоїти. Вважає, що вибити зуби позивачу міг хтось інший, оскільки ОСОБА_1, в день конфлікту з відповідачем, вживав алкогольні напої в компанії з іншими трьома особами з 18.00 год. до 22.30 год. Крім того, зазначає, що у постанові Личаківського районного суду м .Львова від 03 квітня 2009 року не зазначено, що відповідачем визнано вину у вчиненому злочині, а також не зазначено, що ОСОБА_2 спричинено травматичний злам коронок центральних верхніх зубів позивачу. Відтак вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. А тому в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, експертів, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Личаківського районного суду м .Львова від 03 квітня 2009 року (т.1 а.с. 6), ОСОБА_2 11.06.2008р. близько 22.30 год. у м.Львові, знаходячись на проїзній частині дороги на вул. Солодовій, умисно завдав ОСОБА_1 удар правою рукою в область лівого ока, від чого той впав на проїзну частину дороги, після чого наніс йому другий удар ногою в обличчя, від чого ОСОБА_1 втратив свідомість, в результаті чого спричинив останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоровя. У судовому засіданні ОСОБА_2 винність у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, показав, що фактичні обставини вчинених ним діянь відповідають предявленому обвинуваченню.

З висновку експерта №532/2008 (т.1 а.с.8), вбачається, що ОСОБА_1 заподіяні тілесні ушкодження, а саме: струс головного мозку, забійна гематома лобної ділянки справа, садно надбрівної ділянки, синяки на повіках лівого ока, перелом тіла лівої виличної кістки зі зміщенням, травматична екстракція ран щелеп, відшарування сітківки лівого ока з порушенням центрального зору на ліве око, які утворились від неодноразової дії тупих предметів, могли бути спричинені 11.06.2008р. при обставинах, на які вказує потерпілий, не характерні для одноразового падіння на площину, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоровя.

Згідно висновку експерта №166 від 06 травня 2015 року (т.2 а.с.125-145), вбачається, що відповідно до записів медкартки стаціонарного хворого №13453/501 у ОСОБА_1 під час перебування в КМК ЛШМД у червні 2008 року лікарями на підставі клінічного обстеження і результатів додаткових досліджень були зафіксовані тілесні ушкодження: забійна гематома лобної ділянки справа, садно надбрівної ділянки і навколоорбітальна гематома зліва, крововилив в оболонках лівого ока, травматична екстракція коронок центральних верхніх різців, частковий злам ріжучих країв центральних і лівого бокового нижніх різців, перелом тіла лівої виличної кістки, струс головного мозку. Лікарем-окулістом в цей же період (17.06.2008р.) не було відмічено ознак відшарування сітківки з порушенням центрального зору у хворого. Немає даних про це і при подальших офтальмологічних обстеженнях потерпілого в амбулаторних і стаціонарних умовах. У звязку із вказаним записи лікаря-окуліста поліклініки ОСОБА_3 за 18.07.2008р. про відшарування сітківки лівого ока є обєктивно непідтверджені. Через відсутність рентгенограми №156 за 20.06.2008р. комісія не може категорично ні стверджувати, ні заперечувати наявність у ОСОБА_1 зламу лівої виличної кістки, відміченого рентгенологом ЛШМД у червні 2008 року. Записи довідки травмпункту КМК ЛШМД за 12.06.2008р.: «травматична екстракція коронок перших верхніх зубів» відповідає записам медкартки стаціонарного хворого №13453/501 про наявність у ОСОБА_1 травми коронок 2-х центральних верхніх різців. При обстеженні ОСОБА_1 лікарями КМК ЛШМД, в тому числі стоматологом, в період 12-26 червня 2008 року було відмічено наявність зламів коронкових частин центральних верхніх зубів на 2/3 висоти їх і частковий злам ріжучого краю центральних нижніх і лівого бокового різців.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч.1 ст.1195 ЦК України).

Як вбачається з позовної заяви та заяв про збільшення позовних вимог, розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 136609,37 грн., з яких 13539,37 грн. вартість ліків придбаних позивачем, а 123070 грн. вартість стоматологічного лікування.

Суд неодноразово розяснював сторонам вимоги ч.1 ст.60 ЦПК України відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтовуючи понесені витрати на придбання ліків позивач посилається на відповідні чеки, копії яких наявні в матеріалах справи (т.1 а.с. 33-61, т.2 а.с. 68).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач з 1999 р. є інвалідом 3-ї групи.

ОСОБА_2 з тим, будь-які докази, які б підтверджували, що придбані позивачем ліки необхідні саме для лікування ушкоджень завданих відповідачем, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 13539,37 грн. вартості ліків слід відмовити.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача 123070 грн. вартості стоматологічного лікування суд враховує наступне.

Так, допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю підтримали висновок проведеної ними комісійної судово-медичної експертизи №166 від 24.09.2015 р. та додатково розяснили, що при обстеженні ОСОБА_1 лікарями КМК ЛШМД, в тому числі стоматологами, в період 12-26 червня 2008 року було відмічено наявність зламів коронкових частин центральних верхніх зубів на 2/3 висоти їх і частковий злам ріжучого краю центральних нижніх і лівого бокового різців. Позивачу необхідно лікувати 5 зубів, з яких 3 нижні зуби потребують лише терапевтичного лікування (необхідно спиляти).

З наданого позивачем кошторису попереднього лікування ТзОВ «ММ» від 09.08.2016 р. (т.2 а.с.194) вбачається, що такий містить перелік робіт та матеріалів, які стосуються лікування 10 зубів (11, 12, 13, 21, 22, 23, 31, 32, 33, 42). Враховуючи наведене, вимога позивача про стягнення коштів на лікування зубів підлягає частковому задоволенню. З відповідача слід стягнути 67000 грн. на лікування коронкових частин центральних верхніх зубів (пп. 14, 15, 18 кошторису).

ОСОБА_6 5-ої стоматологічної поліклініки м.Львова від 23.09.2016 р. про те, що вартість протезування двох центральних різців становить 2312 грн. (т.2 а.с.219) не може бути належним доказом визначення вартості лікування, оскільки позивач не проходив медичний огляд в даному медичному закладі.

Щодо відшкодування 600000 грн. моральної шкоди, то суд враховує наступне.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що внаслідок вчинення злочину відповідачем, позивач отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Таким чином, безспірним є той факт, що внаслідок умисних, протиправних дій відповідача, позивач зазнав як моральних, так і інших негативних явищ, і ці фактори мають незворотній характер.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує те, що внаслідок вчинення умисного злочину позивачу заподіяні значні фізичні та душевні страждання, враховує тривалість порушення прав ОСОБА_1, та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 30000 грн. Більший розмір відшкодування моральної шкоди позивачем не доведений та в такому слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

А тому, з відповідача в користь держави слід стягнути 697,49 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.1166, 1167 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212, 215, 224-226 ЦПК України, с у д, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 67000(шістдесят сім тисяч) грн. матеріальної шкоди та 30000(тридцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 697(шістсот девяносто сім)грн. 49 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий Борачок М.В.