Справа № 750/5339/16-ц
Провадження № 2/750/1798/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Карапута Л.В.,

секретаря Руденок В.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усенення прешкод в користуванні нежитловим приміщенням та зобовязання звільнити нежитлове приміщення,

встановив:

02.06.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом звільнення нежитлового приміщення та зобовязати ОСОБА_3 звільнити нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 протягом пяти днів з дня набрання рішення законної сили.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Відповідач заперечувала проти позову та пояснила суду, що позивач відповідно до договору дарування є власником квартири АДРЕСА_3, а не власником нежитлового приміщення, відповідно до якого просить усунути перешкоди. Крім того, прилюдні торги з продажу даної квартири визнані недійсним, а свідоцтво про право власності на квартиру виданого ОСОБА_4 недійсним, тому останній не мав права дарувати вказану квартиру ОСОБА_2 Також відповідач пояснила суду, що квартира замкнута та була опломбована працівниками міліції до вирішення спорів в судах, а тому не здійснює перешкод в користуванні, оскільки сама нею не користується, проте у вказаній квартирі знаходяться деякі її речі. На даний час не можу повідомити чи опломбована квартира, оскільки позивач неодноразово з іншими людьми намагалися пробратися до квартири.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 08.04.2014 року ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_2 прийняла у дар двокімнатну квартиру, яка має 61,1 кв.м. загальної площі, що розташована за адресою: АДРЕСА_4. Право власності на дану квартиру було зареєстровано позивачем 08ю..04.2014 року в державному реєстрі речових прав не нерухоме майно.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №№11 від 22.01.2007 року «Про переведення квартир з житлового фонду до нежитлового в Деснянському районі» було переведено з житлового фонду до нежитлового квартиру №22 житлового будинку №151 по пр. Миру в м. Чернігові.

Як убачається з акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, затвердженого рішенням міськвиконкому від 21.04.2008 року №98 предявлений державній приймальній комісії магазин непродовольчих товарів по пр. Миру, 151 в м. Чернігові, за проектом загальною площею 56,95 кв.м, за архітектурно-техічним паспортом 61,1 кв.м.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.04.2016 року, визнано недійсним протокол №2514125/1 від 12.03.2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна квартири АДРЕСА_5. Визнано недійсним акт заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про проведення прилюдних торгів квартири АДРЕСА_5, затверджений 19.03.2014 року. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру 22 в будинку 151 в м. Чернігові від 19.03.2014 року, виданого ОСОБА_4.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частина 2 ст. 321 ЦК України, визначає, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зі змісту вказаної норми статті 321 ЦК України частина 2 вказує на гарантії права власності двох видів: матеріальних та процесуальних. Матеріальні гарантії запобігання протиправному позбавленню права власності або обмеженню у його здійсненні полягають у тому, що це допускається лише у випадках, встановлених законом. Процесуальні гарантії запобігання протиправному позбавленню права власності або обмеженню у його здійсненні полягають у тому, що це можливо лише у порядку (тобто, з дотримання процедури), передбаченому законом.

Відповідно до Конституції України ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як за рішенням суду. Це, зокрема, означає, що державні органи не вправі, посилаючись на доцільність або положення закону, позбавляти власника майна проти його волі.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У ході судового розгляду справи встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_3 не користується та не мешкає в квартирі АДРЕСА_6.

За правилами ч.2 статті 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При розгляді даної справи суд, як це і передбачено статтею 212 ЦПК України, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки факт користування приміщенням магазину по пр. Миру, 151 в м. Чернігові ОСОБА_3 заперечується, а в правоохоронних органах та в прокуратурі їй повідомили, що вказаним приміщенням ніхто не буде користуватися до вирішення справи в судах щодо законності проведення прилюдних торгів та набуття у власність вказаної квартири ОСОБА_2 та представником позивача не було надано суду беззаперечних та достовірних доказів щодо користування вказаним приміщенням відповідачем чи здійсненням останньою перешкод у користуванні позивачу, тому з врахуванням вищевикладеного суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 321, 391 ЦК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_2, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.В. Карапута