УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Завгородньої І.М., ІваненкоЮ.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан моторс» про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан моторс» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан моторс» (далі - ПАТ «АК «Богдан Моторс») про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом.

Посилався на те, що 02 липня 1979 року він був прийнятий на роботу слюсарем інструментальником на Луцький автомобільний завод, правонаступником якого є відповідач. 31 червня 1985 року перебуваючи на робочому місці позивач отримав травму правого ока.

За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився під час виконання трудових обов'язків, відповідачем був складений акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 31 травня 1985 року.

04 вересня 2009 року висновком Обласної спеціалізованої туберкульозно-офтальмологічної МСЕК позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 40 % та встановлено ІІІ групу інвалідності.

На час звернення до суду ОСОБА_4 погано бачить на праве око, що супроводжується повсякденними незручностями та внаслідок пошкодження зору він змушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичайного способу життя. Внаслідок отримання травми йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінив у 100 000 грн та яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 17 березня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «АК «Богдан Моторс» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «АК «Богдан Моторс», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 02 липня 1979 року ОСОБА_4 був прийнятий на роботу слюсарем інструментальником на Луцький автомобільний завод, правонаступником якого є відповідач. 31 червня 1985 року перебуваючи на робочому місці позивач отримав травму правого ока. За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився під час виконання трудових обов'язків, відповідачем був складений акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 31 травня 1985 року. 04 вересня 2009 року висновком Обласної спеціалізованої туберкульозно-офтальмологічної МСЕК позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 40 % та встановлено ІІІ групу інвалідності.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суди, враховуючи засади розумності та справедливості, дійшли обґрунтованого висновку про те, що ушкодженням здоров'ю позивачу нанесені моральні страждання, які підлягають відшкодуванню.

Доводи касаційної скарги на порушення позивачем строку позовної давності, оскільки його право на відшкодування моральної шкоди виникло у 1985 році, є безпідставними, тому що позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (і на вимогу про відшкодування моральної шкоди) не поширюється, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України.

Крім того, позивач обґрунтував спричинену йому моральну шкоду не лише отриманням виробничої травми, але і встановленням стійкої втрати працездатності, яке встановлене висновком МСЕК від 04 вересня 2009 року.

Суди правильно стягнули компенсацію моральної шкоди з урахуванням того, що таке право виникло у позивача з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 21 листопада 2011 року у справі № 6-59цс11, у постанові від 19 грудня 2011 року у справі № 6-74цс11, у постанові від 07 листопада 2012 року у справі № 6-131цс12 та у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-481цс16.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан моторс» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Завгородня І.М. ІваненкоЮ.Г.