Справа № 308/2550/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого судді - Семерак І.О.

при секретарі Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася в суд з даним позовом посилаючись на те, що з 07.10.2002 року по 02.05.2011 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу в них народилися діти : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Вказує, що відповідач після розірвання шлюбу належної участі у вихованні дітей не приймає, розвитком дітей не цікавиться та матеріальної допомоги на їх утримання не надає.

Зазначає, що відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачці у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дітей, їх фізичного та морального розвитку. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд за кордон неповнолітніх дітей. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить.

Також зазначає, доньки часто хворіють застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дітей на морі. Крім того, виїзд дітей за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дітей та добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але не зважаючи на це, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дітей за межі України.

У звязку з цим, просить надати їй та уповноваженим нею представникам, дозвіл на заготовлення і отримання проїзного документу на дітей (паспорту громадянина України для виїзду за кордон) і на виготовлення та отримання будь-яких дозволів (віз) в будь-яких консульських, дипломатичних установах, дозвіл для перетину державного кордону України, без згоди батька ОСОБА_2, до досягнення дітьми повноліття, а також надати дозвіл дітям виїжджати за межі України без дозволу (згоди) та без супроводу батька ОСОБА_2, до досягнення ними повноліття.

В судове засіданні позивач та її представник ОСОБА_5 не зявилися. Однак представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх відсутності в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та з підстав в позові просить їх задовольнити. Також в порядку ч.3 ст.79 ЦПК України, просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати повязані з проїздом позивача до суду, а саме за бензин, в сумі 936 грн., на підтвердження чого нею подано квитанції на вказану суму.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, не повідомив суд про причини неявки, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, одна від них до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності в якій позов просять задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в шлюбі з 07.10.2002 року по 02.05.2011 року, що стверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.04.2011 року про розірвання шлюбу.

В даному шлюбі в сторін народилися діти доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується їх свідоцтвами про народження виданими повторно серії ІФМ №232506 від 30.05.2012 року та Серія І-ФМ №232507 від 30.05.2012 року.

Як встановлено в ході розгляду справи, вказані неповнолітні діти проживають з матірю і та перебувають на її утриманні. Встановлено також, що відповідач не надає згоди на їх виїзд за кордон.

У відповідності до ст.150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В силу ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом.

Ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Ст. 270 ЦК України передбачає, що відповідно до Конституції України фізична особа має право в тому числі на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

Відповідно до ст. 272 ЦК України, в інтересах малолітніх, неповнолітніх їх особисті немайнові права здійснюють батьки (усиновлювачі).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей, предметом їх основної турботи та основним обовязком є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відпочинок та оздоровлення є важливою складовою життя дитини, спрямований саме на усесторонній розвиток дитини.

Згідно ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідне положення закріплено і в п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Отже, чинне законодавство, передбачаючи випадки недобросовісного відношення до батьківських прав одного із батьків дитини, визначив можливість виїзду дитини за кордон на підставі судового рішення.

Також, згідно абз.1 та 2 ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231, оформлення паспорта/проїзного документу здійснюються на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою того, з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Оцінивши в сукупності зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, враховуючи те, що у відповідності до ч. 1 ст. 140 СК України батько і мати мають рівні права та обовязки щодо дитини, приймаючи до уваги, що сторони батьки неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть знайти спільної згоди щодо виїзду їх за кордон, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на нормах матеріального права та такі, на думку суду, спрямовані виключно на захист інтересів дітей та з метою забезпечення їх належним духовним та культурним розвитком.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що слід надати позивачу дозвіл на тимчасовий виїзд дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кордон без дозволу їх батька ОСОБА_6 та дозволити позивачу, або її представникові, без згоди ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за межі України, до досягнення ними шістнадцяти років, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Суд також вважає, що у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати, які складають 1102,40 грн. судового збору.

В той же час суд вважає необґрунтованою і безпідставною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача 936 грн. витрат понесених нею проїзд, зокрема на придбання бензину для явки до суду, а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись, ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», Постановою від 27.01.1995 року №57, затвердженою КМ України «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України»,ст.ст.140, 150, 155 СК України, ст.ст. 269, 270, 272, 313 ЦК України, ст.ст.10, 60, 61, 79, 88, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, за кордон без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2, до досягнення дітьми 16 річного віку.

Дозволити ОСОБА_1, або її представнику, без згоди ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, за межі України, до досягнення дітьми 16 річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1102,40 грн. судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7