Провадження № 22-ц/783/4747/16 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Ванівського О.М., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 23 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним, -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник позивача ОСОБА_3, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким визнати недійсним кредитний договір.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає про те, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, має місце невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи , порушено норми закону. Судом проігноровані норми закону ЗУ «Про захист прав споживачів», в тій частині, що порушеними вважаються права споживача, коли обмежується його право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Відповідно до Закону в кредитному договорі повинно зазначатись - сума кредиту, детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, дата видачі кредиту, умови надання кредиту. У Договорі немає детального розпису загальної вартості кредиту. З додатку до договору неможливо визначити загальну вартість кредиту, договір не містить графіку погашення платежів, такий ним не підписувався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача - Павляк А.В., у відсутності сторони позивача, яка повідомлена про розгляд справи, однак до суду не з`явилась, поважних причин неявки не підтвердила, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 1 березня 2013 року між сторонами було укладено договір № 002-13524-010313 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, відповідно до умов якого банк надав клієнту кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000 грн., та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 50 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір № 002-13524-010313 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 01.03.2013 року укладений в письмовій формі, що відповідає ст.1055 Цивільного кодексу України. Окрім того, позивач ознайомлений з правилами, тарифами та погоджувався вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору, про що зазначено у договорі, оспорюваним договором передбачені усі визначені законодавством істотні умови, тому прийшов до висновку про безпідставність тверджень про відсутність деталізованої інформації про сукупну вартості кредиту.

З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з нормами ст.ст. 627, 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, а зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими.

Як видно з матеріалів справи, позивач виконував умови договору, сплачував платежі по кредиту, з недостатністю проплат у банку виникло право вимоги про дострокове стягнення боргу, та такий з позовом звернувся до суду про стягнення заборгованості.

Пунктом 5.1 договору № 002-13524-010313 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки передбачено, що з підписанням цього договору клієнт засвідчує, що він ознайомлений з правилами, тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору/а.с.7/.

Пунктом 5.20 договору № 002-13524-010313 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки встановлено, що підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за договором, а саме - щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентною ставки з ним, переліком та розміром всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтованої сукупної вартості подорожчання кредиту, враховуючи розмір комісії (тарифів) /а.с.8/.

Як видно з письмових умов надання кредитної картки, підписаних сторонами, такими визначено суму використаної кредитної лінії, щомісячний платіж, розмір переплати, строки погашення заборгованості, що, на думку колегії, спростовує твердження апелянта про відсутність інформації щодо сукупної вартості кредиту та умов надання такого.

Судом першої інстанції належним чином досліджено зміст оспорюваного договору на відкриття поточного карткового рахунку з використанням платіжної картки, при укладенні договору банком дотримано всіх вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а отже доводи позивача про порушення його прав як споживача кредитних послуг є безпідставними і спростовуються вищенаведеним, відтак суд першої інстанції зробив вірний висновок про відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного договору.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду .

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст. 308, ст.ст. 313, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в двадцятиденний строк з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Ванівський О.М.