АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Перетятько А.К.

за участю:

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 24122 грн 43 к., з яких 3554 грн 01 к - прострочена сум заборгованості по кредиту; 1147 грн 83 к. - прострочені проценти за користування кредитом; 1960 грн - комісія РО; 17460 грн 59 к. - плата за пропуск платежів.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості- задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 24 112 грн 43 к. та судовий збір на користь держави у розмірі - 1378 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просив змінити рішення суду першої інстанції зменшивши розмір стягнутої заборгованості до 1091 грн 85 к.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про необхідність стягнення на користь позивача заборгованість за комісією РО, оскільки вказаний кредитний договір є споживчим кредитом, то включення в його умови сплати вказаної комісії в силу закону є нікчемною, а щодо плати за пропуск платежів апелянт вказує, що договором не передбачено такого виду штрафних санкцій, як плата за пропуск платежів. Також зазначає, що в порушення вимог законодавства позивач просив стягнути з відповідача суму відсотків з період з 20 серпня 2011 року по 17 серпня 2015 року, хоча строк кредитного договору встановлений до 14 серпня 2014 року.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Тому відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності представника позивача.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_4 укладено договір банківського обслуговування №BLaЖГ00064642 від 19 серпня 2011 року, умовами якого визначено, що банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 8 000 грн з терміномповернення кредиту 19 серпня 2014 року.

Пунктом 2. 4. 2. вказаного договору визначено, що проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку № 1 до договору.

У п.п. 3,4 спеціальної частини договору №BLaЖГ00064642 від 19 серпня 2011 року сторони погодили, що процентна ставка за Договором встановлена на рівні 15 % річних та встановлено комісію за управління кредитом в розмірі 1, 75 % від суми Кредиту.

Відповідно до п. 2. 5. 2. вказаного договору, позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п. 6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилась заборгованість, яку позичальник не сплатив. Проте колегія суддів в повній мірі не може погодитись з таким висновком з огляду на таке.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно до умов договору.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики).

Згідно із вимогами ст.ст. 1048, 1054 ЦК України в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за користування кредитними коштами сплачуються щомісячно до дня повернення кредиту.

Відповідно до ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання настають правові наслідки, передбачені законом чи договором.

Судом встановлено, що ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» виконав договірні зобов'язання за вказаним договором в повному обсязі, проте відповідач в повному обсязі своїх зобов'язань не виконав.

Колегія суддів вважає, що позичальник користується кредитними коштами до цього часу, тому проценти мають нараховуються аж до погашення кредиту у повному обсязі, а тому є необґрунтованими посилання апелянта на те, що у зв'язку з закінченням строку кредитного договору відсотки за користування кредитом не мають нараховуватись.

Відтак колегія суддів вважає правомірними висновок суду про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3554 грн 01 к. та розміру відсотків які передбачені умовами кредитного договору у розмірі 1147 грн 83 к.

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду про задоволення вимог ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в частині стягнення плати за пропуск платежів з огляду на таке.

При цьому ні позовна заява, ні умови кредитного договору що укладений між сторонами не містять у собі положень, які б вказували на підстави нарахування плати за пропуск платежів та наданий банком розрахунок заборгованості також не містить у собі механізму розрахунку плати за пропуск платежів.

Відтак, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено вимог щодо стягнення плати за пропуск платежів, тому правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині у суду першої інстанції не було.

Вимоги позивача щодо стягнення з позичальника 1960 грн - комісії за РО є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 3.6 Постанови Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541 /13808, « Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку ( прийняття платежу від споживача тощо ) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин ( укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо ).

А тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по комісії за обслуговування рахунку (комісія РО ) у розмірі 1960 грн задоволенню не підлягають.

Також колегія суддів вважає, що в порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн 84 к.

Крім того необхідно зазначити, що апелянтом за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 1518 грн 80 к., що значно перевищує необхідний розмірі слати судового збору, який встановлений законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається якщо внесення судового збору в більшому розмірі ніж встановлено законом.

Враховуючи положення ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягають поверненню надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1247 грн 84 к.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України про часткове задоволення вимог позивача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з зазначених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» () заборгованість за кредитним договором №BLaЖГ00064642 від 19 серпня 2011 року у розмірі 4 701 (чотири тисячі сімсот одна) грн 84 к.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь держави суму судового збору у розмірі 243 грн 60 к.

Повернути ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1247 грн 84 к.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: