СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді - доповідача: Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.,

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача Бабаєвої О.О.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 19 вересня 2007 року між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 07-07-И/34, відповідно до якого банком позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів було надано грошові кошти в сумі 96 000 доларів США з оплатою по процентній ставці 13,00 процентів річних.

Справа № 756/9548/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/9406/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В подальшому до кредитного договору було укладено три додаткові угоди: 13 березня 2008 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 1 за умовами якої позичальник зобов'язався здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у складі щомісячного ануїтетного платежу розмір якого становить 1116 дол. США; 24 липня 2013 року укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до якої в період з 01 серпня 2014 року по 10 липня 2019 року додатково до розміру щомісячного платежу позичальник зобов'язується щомісяця, в термін з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, здійснювати погашення нарахованих та неоплачених відсотків за користування кредитними ресурсами рівними частинами по 462,72 дол. США; 31 липня 2014 року укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору, відповідно до якої в період з 01 серпня 2015 року по 10 липня 2020 року додатково до розміру щомісячного платежу позичальник зобов'язується щомісяця, в термін з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, здійснювати погашення нарахованих та неоплачених відсотків за користування кредитними ресурсами рівними частинами по 462,72 дол. США.

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, здійснив видачу кредитних ресурсів в тимчасове користування в сумі 96 000,00 дол. США

Позичальник скористався кредитними ресурсами наданими банком, натомість свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, систематично порушував виконання умов кредитного договору.

В забезпечення виконання умов кредитного договору № 07-07-И/34 від 19 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Слободяном В.М, та зареєстровано в реєстрі за № 3076, 3077, за умовами якого відповідачем, як іпотекодавцем, було передано банку, який є іпотекодержателем, в іпотеку нерухоме майно: квартиру під номером АДРЕСА_1, загальною площею 49,60 кв. м, жила площа становить - 27,10 кв. м, яка складається з двох жилих кімнат.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 11, 525, 526, 548, 564, 572, 610-612, 629, 1054 Цивільного кодексу України; ст. 1, ч. 6 ст. З, ст. 7, 33, 36, 37, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 07-07-И/34 від 19 вересня 2007 року в сумі 2 958 956 гривень 42 копійки, з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту у розмірі 88 438,40 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 919 140 гривень 66 копійок; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту у розмірі 2 220,62 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить у розмірі 48 188 гривень 34 копійки; сума строкової заборгованості за відсотками у розмірі 1 244,04 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 26 996 гривень 17 копійок; сума простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 33 324,56 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 723 156 гривень 28 копійок; пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту, відсоткам у розмірі 241 466 гривень 97 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру під номером АДРЕСА_1, загальною площею 49,60 кв. м., жила площа становить - 27,10 кв. м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Слободяном В. М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19 вересня 2007 року зареєстрованим № 3074, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, та виселити з квартири під номером АДРЕСА_1: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 07-07-И/34 від 19 вересня 2007 року в сумі 2 958 956,42 грн., (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість гривень 42 копійки), з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту у розмірі 88 438,40 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.07.2015 року становить 1 919 140,66 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту у розмірі 2 220,62 дол. СІП А, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.07.2015 року становить 48 188,34 грн.; сума строкової заборгованості за відсотками у розмірі 1 244,04 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.07.2015 року становить 26 996,17 грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 33 324,56 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.07.2015 року становить 723 156,28 грн.; пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту, відсоткам у розмірі 241 466,97 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,60 кв. м, жила площа 27,10 кв. м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Слободяном В. М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19 вересня 2007 року за реєстрованим № 3074, шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Виселено з квартири АДРЕСА_1: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 60, , МФО 300131, к/р в Головному управлінні НБУ по м. Києву і області №1, МФО 321024, судовий збір у розмірі 974( дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 60, , МФО 300131, к/р в Головному управлінні НБУ по м. Києву і області №1, МФО 321024 судовий збір у розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентріфікаційний номер: НОМЕР_3), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 60, , МФО 300131, к/р в Головному управлінні НБУ по м. Києву і області №1, МФО 321024 судовий збір у розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 60, , МФО 300131, к/р в Головному управлінні НБУ по м. Києву і області №1, МФО 321024, судовий збір у розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Не погоджуючись зі заочним рішенням суду, відповідачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права.

В судовому засіданні представник позивача Бабаєва О.О., яка діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (т.2 а.с.26,27), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зўясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам в повній мірі судове рішення не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 вересня 2007 року між ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 07-07-И/34 (т.1 а.с.10-19).

Предметом даного договору є надання банком позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів в сумі 96000 доларів США, з оплатою по процентній ставці 13 процентів річних.

Відповідно п. 3.2. кредитного договору позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за кредитним договором, до 18 вересня 2027 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.

Позичальник зобов'язується щомісяця, в термін з «01» по 10 число (включно) кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 400,00 доларів США, відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості.

Відповідно до умов п. 4.3 кредитного договору позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця, в термін з «01» по 10 число (включно) кожного місяця, згідно графіка зниження розміру заборгованості.

Пунктом 6.1. кредитного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів.

В подальшому до кредитного договору було укладено три додаткові угоди: 13 березня 2008 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 1 за умовами якої позичальник зобов'язався здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого становить 1160 дол. США; 24 липня 2013 року укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до якої в період з 01 серпня 2014 року по 10 липня 2019 року додатково до розміру щомісячного платежу позичальник зобов'язується щомісяця, в термін з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, здійснювати погашення нарахованих та неоплачених відсотків за користування кредитними ресурсами рівними частинами по 462,72 дол. США; 31 липня 2014 року укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору, відповідно до якої в період з 01 серпня 2015 року по 10 липня 2020 року додатково до розміру щомісячного платежу позичальник зобов'язується щомісяця, в термін з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, здійснювати погашення нарахованих та неоплачених відсотків за користування кредитними ресурсами рівними частинами по 462,72 дол. США (т.1 а.с. 20-35).

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, здійснив

видачу кредитних ресурсів в тимчасове користування в сумі 96 000,00 дол. США Факт отримання грошових коштів (кредиту) у розмірі 96 000,00 доларів США підтверджується, заявою на видачу кредиту, заявою на видачу готівки від 19.09.2007 року(т.1 а.с.44-45).

Позичальник скористався кредитними ресурсами наданими банком, проте свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, систематично порушував виконання умов кредитного договору.

У відповідності до п. 3.4. кредитного договору, у разі порушення позичальником будь - яких умов кредитного договору, банк має право призупинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику у продовженні строку дії кредитного договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, оплати нарахованих процентів по ним, неустойки відповідно до умов кредитного договору.

У зв'язку з несвоєчасним внесенням коштів на погашення заборгованості за кредитним договором 03.07.2015 року банком на адресу позичальника надіслано вимогу в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» № 9-243620/13430.

Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що сума заборгованості позичальника за кредитним договором станом на 08.07.2015 року складає 2 958 956,42 грн., з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту у розмірі 88 438,40 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ (21,7004 грн./І дол. США) становить 1 919 140,66 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту у розмірі 2 220,62 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (21,7004 грн./І дол. США ) становить 48 188,34 грн.; сума строкової заборгованості за відсотками у розмірі 1 244,04 дол. США, що за курсом НБУ (21,7004 грн./І дол. США) у розмірі 26 996,17 грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 33 324,56 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (21,7004 грн./І дол. США) становить 723 156,28 грн.; пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту, відсоткам у розмірі 241 466,97 грн, (т.1 а.с.50-61).

В забезпечення виконання умов кредитного договору № 07-07-И/34. від 19 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Слободяном В. М. та зареєстровано в реєстрі за № 3076, 3077, за умовами якого відповідачем, як Іпотекодавцем, було передано банку, який є Іпотекодержателем, в іпотеку наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,60 кв. м, жила площа становить 27,10 кв. м, складається з двох жилих кімнат (т.1 а.с.36-40).

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки. (Правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України).

Пунктом 8.4.3 Іпотечного договору передбачено право Іпотекодержателя звернути стягнення на Предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання боржником зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані.

Пунктом 8.4.8 Іпотечного договору визначено право банку достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів,несвоєчасного повернення суми основного зобов'язання, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки.

Пунктом 10 Іпотечного договору визначено, що звернення стягнення за цим договором здійснюється на розсуд Іпотекодержателя: або Іпотекодержателем самостійно на підставі цього договору, або за виконавчим написом нотаріуса, або за рішенням суду.

Відповідно до п. 11.3.1 Іпотечного договору, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки, в рахунок виконання зобов'язання за Кредитним договором у порядку визначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Іпотекодавець ОСОБА_2 не надала згоду на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за іпотекодержателем. Доказів того, що діями або бездіяльністю ОСОБА_2 унеможливлює чи перешкоджає Банку реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку матеріали справи не містять і не встановлено таких судом.

Оскільки сторони визначили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності Іпотекодержателем, Законом не передбачено визнання за Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, колегія суддів, з урахуванням висновків правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки позовні вимоги про виселення є похідними та вирішуються одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів приходить до висновку що цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

З огляду на положення ч. 2 ст. 314 ЦПК України оскаржуване рішення районного суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року - скасувати та ухвалити нове, наступного змісту.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: