УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності, встановлення порядку користування квартирою та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив:

- визнати за ним право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1;

- встановити порядок користування приміщеннями квартири, виділивши в користування:

- ОСОБА_4 житлову кімнату площею 12,2 кв. м;

- ОСОБА_5 дві житлові кімнати площею 17,2 кв. м та 12,4 кв. м;

- місця загального користування: кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню виділити у загальне користування сторін;

- вселити його у вказану вище квартиру.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що він є власником 1/3 частини зазначеної квартири, а власником 2/3 частин цієї квартири є його сестра ОСОБА_5, у якої знаходяться оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру.

Також позивач вказував, що відповідачами були змінені замки у вхідних дверях, а тому не маючи оригіналів документів та ключів від квартири, він позбавлений можливості користуватись власною часткою квартири, у зв'язку із чим просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділено в користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 12,2 кв. м.

- виділено в користування ОСОБА_5 житлові кімнати площею 17,2 кв. м та 12,4 кв. м.

- місця загального користування: кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню залишено у спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні його позовних вимог про визнання за ним права власності на 1/3 частини спірної квартири і постановити в цій частині нове рішення, яким визнати за ним право власності на1/3 частини вказаної квартири.

В іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, а тому на предмет законності і обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряються.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/3 частини спірної квартири, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, та врахували, що Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією ОСОБА_4 було відмовлено у виготовленні дубліката свідоцтва про право власності на квартиру, що підтверджується листом від 11 серпня 2015 року №109-109/ОПП/П-775 (а. с. 10), а Перша київська державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі дублікату свідоцтва про право на спадщину, оскільки воно видавалось у одному примірнику одночасно всім спадкоємцям та не є втраченим або зіпсованим, що підтверджується листом від 06 листопада 2015 року (а. с. 30), у зв'язку із чим дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання за ним права власності на 1/3 частини квартири, оскільки правовстановлюючі документи на квартиру не є втраченими.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/3 частини квартири залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

В.М.Коротун