Справа № 750/640/16-ц
Провадження № 2/750/749/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді Супруна О.П.

за участю секретаря Носенко М.Ю.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача, представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

25 січня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобовязати ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобовязання його здійснити перебудову частини житлового будинку, яка належить ОСОБА_5, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 25.09.2012 ним була надана письмова згода, де він не заперечував проти зносу господарської прибудови частини сараю, що на плані зазначено літ. «Б», належної ОСОБА_5, з поновленням перегородки належної ОСОБА_4 частини цього сараю. Не заперечував проти будівництва добудови відповідачем до належної йому частини будинку, однієї стіни добудови довжиною 10,0 м з виходом на межу суміжних діялонок і будівництва добудови довжиною 13,0 м вздовж спільної межі позивача та відповідача з відступом від огорожі 1,0 м. Відповідачем було здійснено відповідні добудови, внаслідок чого ним 30.09.2015 було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Однак, на думку позивача, такі добудови були здійснені в порушення вимог чинного земельного законодавства, а також не у відповідності до тієї згоди, що була надана позивачем.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач та його представник позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належить ? частина житлового будинку № 114-В по вул. Пятницька в м. Чернігові на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 13.08.2004, відповідно до умов якого житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці, площа якої становить 1026 кв.м. На зазначеній земельній ділянці розташований: житловий будинок «А-1» деревяний, з ракушечнику, та цегляний, житловою площею 1119,9 кв.м. з надвірних будівель має: сараї «Б» деревяний, льох «б1 цегляний, льох «б2» цегляний, вбиральню «в», сарай «б3» цегляний, гараж «Г» цегляний, сарай «б4» з ракушечнику (а.с. 4).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно інша ? частина житлового будинку № 114-В по вул. Пятницька в м. Чернігові належить ОСОБА_5 (а.с. 19)

25 вересня 2012 року ОСОБА_4 надав згоду на знесення господарської прибудови частини сараю, що на плані зазначено літ «Б» належної ОСОБА_5 з поновленням перегородки належної ОСОБА_4 частини цього сараю. Також відповідно до цієї заяви ОСОБА_4 не заперечує проти будівництва добудови співвласником будинку № 114 «в», що знаходиться в м. Чернігові по вул. Пятницькій ОСОБА_5 до належної йому частини будинку, однієї стіни добудови, довжиною 13,0 метрів вздовж їхньої спільної межі з ОСОБА_5 з відступом від огорожі 1,0 метр (а.с. 21).

Вважаючи, що добудови були здійснені відповідачем з порушенням вимог земельного законодавства, а також не у відповідності до тієї згоди, що була надана позивачем, він звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317, ч. ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як убачається з висновку № С-72 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 12.05.2016, в результаті інструментального обстеження земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 була визначена фактична площа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_5, що становить 0.0646 га (646 кв.м), конфігурація зображена на Додатку № 1. Фактична площа земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 є більшою ніж зазначено в правовстановлюючих документах на 0.0087 га (87 кв.м.). Відмінності фактичного користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2, а саме площа та конфігурація від зазначених в правовстановлюючих документах складається: площа земельної ділянки в АДРЕСА_2 збільшилась: з боку вулиці П'ятницька на 0,0001 га (1 кв.м); з боку домоволодіння № 114 по вул. П'ятницька на 0,0002 га (2 кв.м) та на 0,0010 га (10 кв.м); в кінці ділянки на 0,0105 га (105 кв.м). Площа земельної ділянки в АДРЕСА_2 зменшилась з боку домоволодіння № 114-в кв. 1 по вул. П'ятницька на 0,0031 га (31 кв.м).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Водночас, в силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки доводи позивача про створення відповідачем йому перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: м. Чернігів, вул. Пятницька, 114-В, повністю спростовані висновком судової земельно-технічної експертизи від 12.05.2016 № С-72, суд доходить висновку про те, що у задоволенні позову належить відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі через Деснянський районний суд м. Чернігова апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П. Супрун