АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7553/16 Головуючий 1 інст. Богдан М.В.
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Пилипчук Н.П., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у звязку з залиттям квартири за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2016 року,

у с т а н о в и л а:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди у звязку з залиттям квартири.

На обґрунтування вказав, що він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_4, померлим 13 жовтня 2015 року.

Власником квартири № 238 за вказаною адресою є ОСОБА_2 на підставі Договору довічного утримання, посвідченого 20 серпня 2004 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1244.

31 жовтня 2014 року квартира АДРЕСА_1 була залита у звязку з дефектом у гнучкому шланзі підводки холодної води у ванній кімнаті в квартирі № 238 за вказаною адресою.

Вартість послуг та будматеріалів згідно з даними Інтернету складає суму в розмірі 7 487 грн. 00 коп., яку відповідач добровільно не відшкодовує.

Крім того цією ситуацією йому завдано моральних страждань, які він оцінює в 1 000 грн. 00 коп.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідача на його користь 7 487 грн. грн. 00 коп. - на відшкодування матеріальної шкоди; 1 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди; 400 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу та 17 грн. 22 коп. поштових витрат.

В уточнених вимогах ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 7 487 грн. грн. 00 коп. - на відшкодування матеріальної шкоди; 6 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди; 400 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу та 17 грн. 22 коп. поштових витрат.

Відповідач в особі свого представника ОСОБА_6 позов не визнав, посилаючись на недоведеність його вини в залитті квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2016 року позов задоволено частково.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто на відшкодування матеріальної шкоди 2 681 грн. 00 коп., 1 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, 2 688 грн. 00 коп. витрат на проведення експертизи та 487 грн. 20 коп. судового збору.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи; неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема, зазначає, що рішення ухвалено за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження залиття квартири з його вини; акт про залиття квартири від 03 листопада 2014 року складений дільницею № 20 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі КП «Жилкомсервіс») з порушенням пункту 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій; висновок експерта дає єдину обгрунтовану відповідь про неможливість встановлення причини залиття квартири; розмір моральної шкоди не доведено; судові витрати вирішено з порушенням правил, вставлених статтею 88 ЦПК України.

Позивач рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини 1, 2).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_4, померлим 13 жовтня 2015 року.

Власником квартири № 238 за вказаною адресою є ОСОБА_2 на підставі Договору довічного утримання, посвідченого 20 серпня 2004 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1244.

31 жовтня 2014 року квартира позивача була залита водою.

Із акту, складеного комісією дільниці № 20 КП «Жилкомсервіс», вбачається, що в даній квартирі було виявлено вологі сліди залиття: у кухонному приміщенні на стелі площею 1,5 кв. м. та стіні площею 1,0 кв. м.; в ванній кімнаті на стелі площею 0,5 кв. м. та на стіні площею 4,0 кв. м. Причиною залиття є дефект у гнучкому шланзі підводки холодної води у ванній кімнаті в квартирі № 238 за вказаною адресою.

З метою зясування обставин, що мають значення для справи, судом призначалася будівельно-технічна експертиза.

ОСОБА_7 судової будівельно-технічної експертизи № 2323, складеного 27 квітня 2016 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_8, вбачається, що розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 за Актом від 03 листопада 2014 року на момент проведення експертизи з урахуванням вартості робіт та матеріалів, згідно зведеного кошторисного розрахунку складає 2 681 грн. 00 коп.

При візуальному огляді на момент обстеження встановити причину залиття не надається можливим. Згідно з Актом від 03 листопада 2014 року залиття приміщень відбулося із вище розташованої квартири № 238 по причині дефекту на гнучкому шланзі холодної води у ванній кімнаті (а. с. 6, 36-44).

Інші докази на підтвердження вини відповідача у залитті квартири АДРЕСА_1, що сталося 31 жовтня 2014 року, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення матеріальної шкоди у звязку з залиттям в розмірі, визначеному ОСОБА_7 судової будівельно-технічної експертизи № 2323, складеним 27 квітня 2016 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_8, з урахуванням моральних страждань позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що вина відповідача не є доведеною, не ґрунтуються на законі.

В акті від 03 листопада року зазначена конкретна причина залиття - дефект на гнучкому шланзі холодної води у ванні кімнаті в квартирі АДРЕСА_2.

З моменту залиття, про яке зазначено в акті, минув значний проміжок часу і тому неможливо підтвердити чи спростувати причину залиття, яке сталося в цей день.

Відсутність вини доводить відповідач.

Відповідно до розяснень, що містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Крім того, статтями 151, 177, 179 ЖК Української РСР та статтею 322 ЦК України передбачений обовязок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (з наступними змінами) (далі Правила).

Зокрема, пунктом 7 Правил передбачено обовязок власника квартири дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян.

Отже, тягар утримання майна, тобто обовязок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, лежить на власнику квартири і саме власник приватизованого житла зобовязаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення.

Оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин відповідачем не надано, останній як власник квартири несе відповідальність за неналежну експлуатацію сантехнічного обладнання, яке знаходиться в його квартирі.

За правилами статті 57 доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрутовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Розмір шкоди, заявлений позивачем, який підтверджується ОСОБА_7 судової будівельно-технічної експертизи № 2323, складеним 27 квітня 2016 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_8, судова колегія вважає доведеним.

Посилання на те, що Акт про залиття квартири від 03 листопада 2014 року складений дільницею № 20 КП «Жилкомсервіс» з порушенням пункту 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, на висновки суду не впливають.

В суді апеляційної позивач пояснив, що причину залиття вказав батько відповідача інженеру дільниці 20 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_9 в день складання акту. Певних заяв щодо прориву будинкових труб від ОСОБА_2 не надходило.

За правилами частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позов задоволено частково, на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 1 136 грн. 72 коп. (962 грн. 30 коп. + 174 грн. 42 коп.) із розрахунку: 2 688 грн. 00 коп. х 35,80% (2 681 грн. 00 коп. х 100 : 7 487 грн. 00 коп. = 35,80%) : 100 = 962 грн. 30 коп.; 487 грн. 20 коп. х 35,80% : 100 = 174 грн. 42 коп.

Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 307 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2016 року змінити в частині вирішення спору щодо судових витрат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1 136 грн. 72 коп. (одна тисяча сто тридцять шість грн. 72 коп.).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

ОСОБА_10