Справа № 2-з/489/25/16
(Справа № 2/489/1615/16)
У Х В А Л А

23 червня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернувся до суду з позовом до яким просила встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її матері ОСОБА_2 у один місяць.

06 червня 2016р. позивачкою подана заява про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчиняти дії щодо відчуження в будь-який спосіб спадкового майна квартири № 111 по вул. Енгельса, у м. Миколаєві. Заява обґрунтована тим, що відчуження спірного майна з боку відповідачів на користь третіх осіб унеможливить виконання рішення суду.

Провадження по справі відкрито ухвалою суду від 23 червня 2016 р.

Відповідно до ст.. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити , передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У частині 3 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 від 22 грудня 2006 року, у п. 4, «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв'язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як вбачається з суті позовних вимог, дані вимоги немайнового характеру, які направлені на отримання можливості прийняття спадщини, тобто забезпечення позову шляхом заборони відповідачами розпоряджатись спадковим майном не відповідає змісту права позивачки, яке вона намагається визнати.

Тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала можу бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя Д.Г. Губницький