Справа №461/6163/16-ц>
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2016 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого - судді Радченка В.Є.

при секретарі - Сидорак М.А.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника відділу у справах

дітей ОСОБА_6 районної адміністрації

Львівської міської ради ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення, позбавлення права користуватися житловим приміщенням, а також до ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання зняти ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення, позбавлення права користуватися житловим приміщенням, а також до ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання зняти ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 з реєстрації.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Вказану квартиру він прийняв у спадщину після смерті своє дружини, ОСОБА_8 Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 зареєстровані у вказаній квартирі, з невідомих для нього підстав самовільно вселилися у його квартиру, добровільно зніматися з реєстрації не бажають. 02.12.2015 року за його заявою було знято з реєстрації ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3, проте ОСОБА_6 адміністрації Львівської міської ради з невідомих для нього причин 02.03.2016 року поновила їхню реєстрацію у квартирі, що належить йому на праві власності. Просить суд зобов'язати ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 усунути перешкод в користуванні майном, виселити їх, позбавити права користуватися житловим приміщенням, а також зобов'язати ОСОБА_6 районну адміністрацію Львівської міської ради зняти ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 з реєстрації.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, діючи також в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_3, в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що він разом із сім'єю проживає за адресою Львів, вул. Медова, 7/12 на підставі договору на здачу житлової площі у винайм від 22.09.2008 року, укладеного з ОСОБА_8, яка на той час була власницею квартири. Зареєстрований разом із сином за її згодою, на підставі вказаного договору, який є безтерміновий. Просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечив. Наголосив, що договір на здачу житлової площі у винайм від 22.09.2008 року ніким не оспорювався та не визнавався недійсним, відтак відсутні підстави для виселення та зняття відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_3 з реєстрації.Просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник відповідача ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечила частково. Пояснила, що відповідачі ОСОБА_3 та його неповнолітній син ОСОБА_3 зареєстровані у спірній квартирі на підставі договору на здачу житлової площі у винайм від 22.09.2008 року.Вказаний договір не припинений та не розірваний сторонами у встановлений законом порядок, а тому немає правових підстав для зняття їх з реєстрації у вказаній квартирі. Просила суд відмовити в задоволенні позову в частині зобов'язання ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради зняти ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 з реєстрації. В решті позовних вимог покладається на розсуд суду.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира за адресою: м. Львів, вул. Медова, 7/12 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2015 року. Зазначену квартиру він прийняв у спадщину від своєї дружини ОСОБА_8, яка померла 09.03.2013 року.

Також в цій квартирі зареєстровані наймачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які не є співвласниками квартири. Згідно з договором на здачу житлової площі у винайм від 22.09.2008 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, квартира АДРЕСА_2 надавалась відповідачу у найм безоплатно та на постійній основі. ОСОБА_3 був зареєстрований за вказаною адресою як піднаймач з 02.10.2008 року по 22.12.2015 року, а його син ОСОБА_3 з 06.03.2009 року по 22.12.2015 року. 02.03.2016 року реєстрацію відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_3 у вказаній квартирі поновлено.

Наведене свідчить про те, що відповідачі ОСОБА_3 та його неповнолітній син ОСОБА_3 у встановленому законом порядку (на підставі договору піднайму), вселилися у квартиру АДРЕСА_3, тобто самоуправно не вселилися у спірну квартиру і правомірно проживають у квартирі до цього часу.

Умови та порядок укладення й припинення договору найму жилого приміщення в будинках приватного житлового фонду врегульовані главою 59 ЦК України і главою 6 ЖК Української РСР.

За договором найму житла одна сторона (власник житла, наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві житло для проживання у ньому на певний строк за плату (ст. 810 ч.1 ЦК України).

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 2008 року зареєстрований у спірній квартирі за договором на здачу житлової площі у винайм від 22.09.2008 року, який був підставою для подачі заяви про реєстрацію. Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 2009 року зареєстрований у спірній квартирі на підставі заяви власника квартири ОСОБА_8 від 04.03.2009 року, яка не заперечила щодо реєстрації сина піднаймача ОСОБА_3

З 17.12.2015 року власником спірного жилого приміщення є позивач ОСОБА_1

Відповідно до ст. 814 ч. 1 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Зважаючи на викладене, до позивача, як до наймодавця, перейшли права та обов'язки за договором на здачу житлової площі у винайм від 22.09.2008 року.

За положеннями ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

Як передбачено ч.1 ст.822 ЦК України, у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

В даному випадку, договір на здачу житлової площі у винайм від 22.09.2008 року вважається укладеним на 5 років, і оскільки після спливу цього строку, а саме 22.09.2013 року наймодавець (позивач) не попередив наймача (відповідача) про відмову від договору, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк, тобто до 22.09.2018 року.

На підставі ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Галицького районного суду міста Львова від 01.03.2016 року (справа №461/632/16-ц) встановлено, що договір на здачу житлової площі у найм від 22.09.2008 року укладено між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на постійній основі (безтерміново), тобто на невизначений строк, відтак до даних правовідносин будуть застосовуватись положення ст.821 ЦК України. Рішення суду набрало законної сили.

Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк (ч. 2 ст. 763 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ст. 825 ЦК України, договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі:1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази;2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, наймодавець може попередити наймача про необхідність усунення цих порушень. Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права та інтереси сусідів, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла.

Виходячи з вимог ч.1 ст.168 ЖК Української РСР, договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця у випадках:

1)якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

2)якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення,

3)якщо наймач або особи, які проживають разом з ним використовують жиле приміщення не за призначенням,

4) якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично порушують правила соціалістичного співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку (квартирі),

5)у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважає розірваним договір найму житла з відповідачем в односторонньому порядку, лише за його заявами, як наймодавця. Згідно із заяви - вимоги від 07.04.2016 року позивач вимагав від відповідача негайно звільнити квартиру. Відповідно до попередження про розірвання договору найму житла від 22.07.2016 року, позивач пропонував відповідачу впродовж двох місяців звільнити квартиру разом із разом з іншими особами.

Заява позивача від 07.04.2016 року про негайне звільнення відповідачами займаної квартири не відповідає вищезазначеним вимогам ЦК України та ЖК Української РСР.

Попередження про розірвання договору найму житла від 22.07.2016 року, в якому позивач пропонував відповідачу впродовж двох місяців звільнити квартиру разом з іншими особами, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ, оскільки позивач не надав суду доказів про відправлення та вручення відповідачу такого повідомлення.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 311 ч.4 ЦК України, ст. 9 ч.3 ЖК Української РСР).

Встановлено, що відповідачі самоуправно не вселялись у спірну квартиру, проживають у квартирі правомірно та на підставі договору піднайму, який у встановленому законом порядку не розірвано, відтак відсутні правові підстави для виселення відповідачів зі спірного жилого приміщення.

Вимоги позивача про позбавлення права користування житловим приміщенням та зобов'язання усунути перешкод у користуванні позивачем квартирою, пов'язані із проживанням відповідачів у спірній квартирі і відповідно також не підлягають до задоволення.

Зважаючи на те, що відповідачі правомірно проживають у спірній квартирі і відсутні правові підстави для їх виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення, суд відмовляє у позові про усунення перешкод в користуванні майном позбавлення права користуватися житловим приміщенням і виселення без надання іншого жилого приміщення із заявлених позивачем підстав ст. 391 ЦК України та ст. 116 ЖК Української РСР.

Розглядаючи позовні вимоги про зобовязання ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради зняти ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 з реєстрації в квартирі за адресою: м. Львів, вул. Медова, 7/12, суд виходить з наступного.

В ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року визначений термін «реєстрація». А саме, реєстрація, це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації (далі - орган реєстрації) в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Статтею 7 цього ж Закону визначений порядок зняття з реєстрації місця проживання, а саме: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Аналіз вищезазначеного Закону дозволяє зробити висновки, що органом, який має право знімати фізичну особу з реєстрації - є відповідний орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

При цьому, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року дає вичерпний перелік підстав, для здійснення органом реєстрації зняття з реєстрації місця проживання: заява особи; запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи; остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

При наявності підстав для зняття з реєстрації місця проживання, відповідних зазначених вище документів і при поданні їх органам реєстрації останні мають повноваження зняти з реєстрації фізичних осіб.

Суд встановив, відповідачі проживають за вищезазначеною адресою на законних підставах, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про зобовязання ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради зняти ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 з реєстрації в квартирі за адресою: м. Львів, вул. Медова, 7/12.

З вищезазначених підстав в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення, позбавлення права користуватися житловим приміщенням, а також до ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання зняти ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3 з реєстрації - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Є. Радченко