УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2016 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого - судді Воройова А.В., при секретарі Зубович А.В. розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя подання державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ГТУЮ про примусове проникнення до житла,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ГТУЮ звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла, в якому зазначив наступне:

На примусовому виконанні у державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 перебуває зведене виконавче провадження ВП № 50350922 з примусового виконання: виконавчого листа № 333/10347/14- ц від 10.08.2015 року, виданого Комунарським р/с м. Запоріжжя про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 138177,69 грн.; виконавчого листа № 335/11439/15-ц від 12.02.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 10552,29 грн.; виконавчого листа № 335/11439/15-ц від 12.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 5205,38 грн.; виконавчого листа № 335/11439/15-ц від 12.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 607099,74 грн.

13.08.2015 року, 19.02.2016 року державним виконавцем, було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначених виконавчих документів.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2015 року боржнику було надано строк для самостійного виконання до 19.08.2015 року.

Стягувач нарочно отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2015 ВП № .08.2015 року.

Представник боржника нарочно отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2015 ВП № .08.2015 року .

Представником боржника було подано до канцелярії відділу заяву від 19.08.2015 року про відкладення проведення виконавчих дій та подовження строку на добровільне виконання у звязку з несвоєчасним отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження, у звязку з чим, 20.08.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 27.08.2015 року.

Не зважаючи на повторне надання строку на добровільне виконання, боржником в наданий строк рішення суду не виконано.

Відповідно до постанов про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2016 року боржнику було надано строк для самостійного виконання до 25.02.2016 року. Постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено боржнику рекомендованим листом з повідомленням.

06.02.2016 року виконавчі провадження було обєднано у зведене виконавче провадження ВП № 50350922.

З метою виявлення майна, зареєстрованого за боржником на праві власності, державним виконавцем були направлені запити до реєструючих установ.

21.08.2015 року після спливу строку на самостійне виконання, було винесено постанову про арешт коштів боржника. Копії постанови було направлено банку до виконання.

17.09.2015 року державним виконавцем, було винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно відповідей реєструючих установ встановлено: рухоме та нерухоме майно за боржником не зареєстровано, наявні розрахункові рахунки у банківських установах; згідно відповіді ПФУ - відомості про місце роботи відсутні, пенсію не отримує; згідно відповіді ДПС відомості щодо джерел отримання доходів відсутні.

Згідно заяви стягувача від 10.08.2015 року боржник здійснює підприємницьку діяльність за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 21, прим. 75 (магазин «Облик»).

З метою перевірки інформації, викладеної у заяві стягувача, 31.08.2015 року державним виконавцем було здійснено виїзд за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 21, прим. 75 (магазин «Облик»), у результаті якого, зі слів представника боржника, було встановлено, що за даною адресою дійсно здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2, проте майно (товар), яке перебуває в магазині йому не належить, ФОП ОСОБА_2 було взято даний товар у третіх осіб з метою реалізації, що підтверджується наданими документами. Згідно візуального огляду, касовий апарат не виявлено, згідно пояснень, наданих боржником та його представником, касовий апарат відсутній. Представнику боржника вручено під підпис вимоги державного виконавця повідомити про наявність (відсутність) касового апарату, в якій формі проводиться розрахунок з покупцями.

18.09.2015 року державним виконавцем було повторно здійснено виїзд за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 21, прим. 75 (магазин «Облик») з метою повторної перевірки наявності касового апарату, у результаті якого було встановлено: двері зачинено, вивіска відсутня, зі слів співробітників сусіднього магазину встановлено, що магазин «Облик» переїхав в інше приміщення .

На запит державного виконавця щодо наявності зареєстрованого за ФОП ОСОБА_2 касового апарату, ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя відмовила в наданні відповіді.

Згідно заяв стягувача, боржник здійснює підприємницьку діяльність на ринках міста, у звязку з чим, з метою перевірки даної інформації, 24.09.2015 року державним виконавцем, було надіслано до Жовтневого ВДВС ЗМУЮ, Хортицького ВДВС ЗМУЮ, Комунарського ВДВС ЗМУЮ та Шевченківського ВДВС ЗМУЮ доручення перевірити викладену інформацію, майновий стан боржника за адресами, зазначеними у заявах.

Згідно відповіді ДПС боржник має 3 розрахункові рахунки у ПАТ КБ «Приватбанк», які було арештовано постановою державного виконавця від 21.08.2015 року.

Згідно заяви стягувача від 25.11.2015 року боржник має розрахункові рахунки у ПАТ КБ «ПриватБанк»; ПАТ «Альфа-Банк»; ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро»; ПАТ «Банк Михайлівський»; ПАТ «Банк «Восток»; АКБ «Індустріалбанк»; АТ (публ.) «Український банк реконструкції та розвитку»; АТ «Ощадбанк»; ПАТ «Перший інвестиційний банк»; ПАТ «ПУМБ»; АТ «ОСОБА_5 ОСОБА_2»; ПАТ КБ «Хрещатик»; ПАТ ВТБ ОСОБА_5»; АТ «МетаБанк»; АТ «УкрСиббанк»; АТ «Таскомбанк»; ПАТ «Авант-Банк»; ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_6»; АТ «ОТП ОСОБА_6»; ПАТ «АБ «Радабанк»; ПАТ «Сбербанк»; ПАТ «ПТБ»; ПАТ «Укрсоцбанк», у звязку з чим 27.11.2015 року державним виконавцем було надіслано до вищезазначених банківських установ постанову про арешт коштів.

У більшості відповідей від банківських установ було зазначено, що відкриті

розрахункові рахунки на імя ОСОБА_2 відсутні, проте згідно відповіді ПАТ «ПУМБ», АТ «ОТП ОСОБА_6», - постанова прийнята до виконання, залишок коштів відсутній.

Згідно відповіді ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_2 має відкритий розрахунковий рахунок, залишок коштів складає 1100,97 грн. На запити державного виконавця про рух коштів на рахунках боржника, банки відмовилися надавати інформацію.

Таким чином у результаті перевірки було встановлено, що боржник має розрахункові рахунки у банківських установах, які не відображаються у офіційній відповіді ДПС та не були повідомлені боржником державному виконавцю.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, за боржником на праві власності було зареєстровано нерухоме майно, а саме квартира за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, будинок 50 а, квартира 56, яку 17.04.2014 року на підставі договору дарування від 17.04.2014 року № 625 було перереєстровано на ОСОБА_7 який є сином боржника.

Державним виконавцем неодноразово було здійснено вихід за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі, а саме: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 50-а/56 проте двері ніхто не відчинив, перевірити майновий стан не виявилось можливим. Згідно письмових пояснень боржника та наданих ним копій документів зазначена квартира належить його сину на підставі договору дарування, боржник дану квартиру орендує разом з рухомим майном, яке перебуває в квартирі.

Таким чином боржник перешкоджає повному своєчасному виконанню державним виконавцем повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець просить прийняти рішення щодо примусового проникнення до нерухомого майна, в якому мешкає боржник ФОП ОСОБА_2 за адресою м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 50 а кв.56.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Державний виконавець в судове засідання не зявився.

Дослідивши подання та додані до нього документи, суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України і статті 124 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Статтею 376 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає зазначене подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до п.10 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якому перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Цією ж статтею встановлено, що при виконанні судових рішень державний виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення боржників - фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належні боржникові майно, яке там знаходиться та на яке за законом можливо звернути стягнення. Згідно передбачених норм вбачається, що суд розглядає питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника на підставі наявного права державного виконавця безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, за боржником на праві власності було зареєстровано нерухоме майно, а саме квартира за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, будинок 50 а, квартира 56, яку 17.04.2014 року на підставі договору дарування від 17.04.2014 року № 625 було перереєстровано на ОСОБА_7 який є сином боржника, тобто таким чином, рішення суду про дозвіл на примусове проникнення у житло може призвести до порушення прав інших осіб.

Крім того, в матеріалах подання відсутні докази того, що боржник був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження та проведенні виконавчих дій. Акти державного виконавця, що долучені до подання складені за відсутності понятих, що підтверджували б вихід державного виконавця за адресою.

При цьому Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України). Статтею 30 Конституції України та статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Кожному гарантується недоторканність житла, проникнення до якого допускається не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Підставою для надання дозволу на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, відповідно до змісту вище зазначених норм закону, є наявність обставин, які свідчать про те, що боржник безпідставно чинить перешкоди для перевірки його майнового стану, опису, арешту і вилучення з квартири чи іншого житла, належного йому майна, що значно ускладнює чи робить неможливим виконання судового рішення (виконавчого документа).

Аналіз вказаних норм закону підтверджує, що перелік підстав для застосування ст.376 ЦПК України і здійснення примусового проникнення в житло є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, подання державного виконавця не містить підстав для застосування вказаної норми закону і здійснення примусового проникнення в житло.

Примусове проникнення до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Суд вбачає, що вчинені державним виконавцем дії у виконавчому провадженні не є достатніми і такими, що дають підстави для вирішення питання щодо примусового проникнення до житла.

За таких підстав суд вважає, що подання про примусове проникнення до квартири де зареєстрований боржник є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки примусове проникнення до житла боржника буде порушувати гарантовані Конституцією права щодо недоторканності житла власника квартири.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 376 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ про примусове проникнення до житла - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В.Воробйов