АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

21 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Антоненко Н.О.,Стрижеуса А.М.

при секретарі: Голубович С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 24 червня 2015 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів. Зазначав, що 14.08.2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №392-08-И/09, відповідно до якого банк надав відповідачці в кредит грошові кошти в сумі 88 000 доларів США строком до 11.08.2028 року.

30.01.2009 року між сторонами кредитного договору була укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору, якою п.п. 3.2 та 4.3 Кредитного договору викладено в новій редакції ,а саме збільшено строк кредитування до 13.08.2038 року, а сума щомісячного ануїтетного платежу зменшена до 635 доларів США.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язалася сплачувати позивачу проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по льготній процентній ставці 8% річних,як співробітник ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит». У випадку її звільнення з роботи, відсоткова ставка встановлюється на рівні 16,00% з дати звільнення.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором в день укладення цього договору 14.08 2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 392-08-П за умовами якого останній поручився за виконання ОСОБА_1 її зобов'язань за кредитним договором перед банком.

Посилаючись на те,що відповідачі не виконують своїх зобов'язань за укладеними договорами у наслідок чого виникла заборгованість,позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь 1 498 076, 69 грн., з яких: - 84 640, 45 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 7,993 грн./1 дол. США) 676 531,12 грн. строкова заборгованість по кредиту;- 743,61 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ(за курсом НБУ 7,993 грн./1 дол. США) 5 943,67 грн. прострочена заборгованість по кредиту;- 1 176,40 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 7,993 грн./1 дол. США) 9 402,97 грн. строкова заборгованість по відсоткам;- 26 374,68 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 7,993 грн./1 дол. США) 210 812,82 грн. прострочена заборгованість по відсоткам;- 595 386,11 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків та судові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.06.2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - 676 531, 12 грн. - суми строкової заборгованості по кредиту, 5 943 , 67 грн. - суми простроченої заборгованості по кредиту, 9 402,97 грн. - суми строкової заборгованості по процентам, 210 812, 82 грн. - суми простроченої заборгованості по процентам, 595 386, 11 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача 9402.97 грн. - суми строкової заборгованості по процентам, 210 812, 82 грн. - суми простроченої заборгованості по процентам,595 386, 11 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків та в частині стягнення з ОСОБА_2,як поручителя 676 531, 12 грн. - суми строкової заборгованості по кредиту, 5 943 , 67 грн. - суми простроченої заборгованості по кредиту, 9 402,97 грн. - суми строкової заборгованості по процентам, 210 812, 82 грн. - суми простроченої заборгованості по процентам, 595 386, 11 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні таких вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права,неповне з'ясування обставин,що мають значення для справи в цій частині. Вважає,що судом не ураховано неправомірність дій банку при прийомі платежів по оплаті заборгованості за Кредитним договором,всупереч укладеному договору банк приймав платежі на інший ніж обумовлено рахунок,неправильно оформлював квитанції,неправильно здійснено розрахунок заборгованості по процентам та пені. Зазначає,що порука ОСОБА_2 є припиненою, оскільки протягом 6 місяців з часу виникнення у позивача права вимоги,він такої вимоги до поручителя не заявив,однак суд не звернув на це уваги.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.10.2015 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову .

Ухвалою ВССУ від 13.04.2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково.

Рішення Апеляційного суду м.Києва від 27.10.2015 року скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній.

ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити.

Сологуб В.Л., який є представником Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного .

Задовольняючи позов суд першої інстанції суд виходив з того, що відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та договором поруки, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з них ,солідарно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду .

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 14.08.2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №392-08-И/09, відповідно до якого банк надав відповідачці в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитних ресурсів, в кредит грошові кошти в сумі 88 000 доларів США строком до 11.08.2028 року (а.с.20-22).

З0.01.2009 року було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору на предмет викладення в новій редакції преамбули, п.п. 3.2., 4.3. Кредитного договору щодо збільшення строку кредитування до 13.08.2038 року, а сума щомісячного ануїтетного платежу зменшена до 635,00 доларів США (а.с.24).

У п. 4.1. кредитного договору сторони погодили,що ОСОБА_1 сплачує позивачу проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 8% річних,з огляду на те,що вона перебуває у трудових відносинах з ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит». У разі звільнення позичальника з ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», відсоткова ставка встановлюється на рівні 16,00% ,з дати звільнення.

Згідно з наказом №548-к від 01.12.2009 року, ОСОБА_1 звільнена з роботи 08.12.2009 року, і з цього часу відсоткова ставка була встановлена на обумовленому договором рівні 16,00% річних, про що відповідачка додатково була повідомлена відповідним листом №4552/ИБ від 21.12.2009 року (а.с.37-38).

Відповідно до п. 3.2. кредитного договору та додаткової угоди № 1 ОСОБА_1 зобов'язалася повернути кредитні ресурси, отримані за кредитним договором, до 13.08.2038 року шляхом щомісячних, в термін до "10" числа кожного місяця,платежів ,відповідно до графіку.

П.6.1. кредитного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення.

У разі порушення умов договору банк має право зупинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику в продовженні строку до договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих відсотків по них, неустойки відповідно до умов кредитного договору ( п.3.4 Кредитного договору).

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором 14.08.20018 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №392-08-П від 14.08.2008 року ,а 30.01.2009 року - додаткова угода №1 до договору поруки з новою редакцією п. 1.1. договору поруки про збільшення строку кредитування до 13.08.2038 року (а.с.25-27).

Твердження ОСОБА_2 про те,що з ним не укладалася додаткова угода № 1 до договору поруки, спростовується текстом додаткової угоди з якого убачається, що ця додаткова угода укладена до договору поруки ,а не до кредитного договору, як вказує відповідач та його особистим підписом на ній ( а.с.26 зв.)

Відповідно до п.1.1. договору поруки поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором. Вказаним пунктом визначено, що кредитні ресурси надаються під 8% річних, а у випадку звільнення відповідача позичальника, яка являється співробітником банку, відсоткова ставка, згідно п.4.1. кредитного договору, встановлюється на рівні 16% з дати звільнення.

Згідно п.1.3. договору поруки поручитель свідчить, що він ознайомлений із кредитним договором та погоджується з його умовами.

У п.2.5. договору поруки, зазначено про обов'язок безумовного виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань перед позивачем.

Положеннями п.1.1. договору поруки та додаткової угоди №1 до договору поруки передбачено також можливість збільшення відсоткової ставки по кредиту до 16% річних у випадку звільнення співробітника банку ОСОБА_1, з чим відповідач погодився, будучи ознайомленим з умовами кредитного договору та поставивши власний підпис на кожній сторінці договору поруки.

Відповідно до положень п.2.1. договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно п.2.2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник, в тому числі й по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також відшкодуванню всіх збитків.

Пунктом 2.3. договору поруки передбачено, що у випадку непогашення боржником заборгованості за кредитним договором протягом 1-го календарного дня з моменту настання строку виплати процентів, основного боргу або комісійної винагороди, передбачених кредитним договором, у кредитора виникає повне право вимоги сплати боргу в повному обсязі до поручителя.

Договори кредиту та поруки наразі є чинними.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.02. 2014 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»,третя особа ОСОБА_1 про припинення правовідносин за договором поруки - відмовлено.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 18.09.2014 року,залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 04.12.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання недійсним кредитного договору,захист прав споживачів відмовлено.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником ( ч.1 ст.553 ЦК України).

За змістом ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, на підставі заяви ОСОБА_1 здійснив видачу кредитних ресурсів в сумі 88 000 доларів США 00 центів (а.с.35).

Однак , відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки належним чином не виконують, а досудова вимога про усунення порушення від №9-244200/4856 від 31.05.2013 року( т.1 а.с.39-41),залишена ними без реагування.

Отже,у порушення положень статті 1054 ЦК України та умов укладеного договору, свої зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів у встановлені строки позичальник не виконувала, що дає позивачу підстави для дострокового стягнення кредитних коштів та заборгованості за кредитом.

За розрахунком позивача станом на 31.05.2013 року заборгованість складає : 1 498 076, 69 грн., з яких:- 84 640, 45 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 7,993 грн./1 дол. США) 676 531,12 грн. строкова заборгованість по кредиту;- 743,61 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 7,993 грн./1 дол. США) 5 943,67 грн. прострочена заборгованість по кредиту;- 1 176,40 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 7,993 грн./1 дол. США) 9 402,97 грн. строкова заборгованість по відсоткам;- 26 374,68 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 7,993 грн./1 дол. США) 210 812,82 грн. прострочена заборгованість по відсоткам;- 595 386,11 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

Оспорюючи наданий позивачем розрахунок заборгованості,відповідачка посилалася на те,що здійснені нею платежі на погашення заборгованості ураховані не в тій сумі,що нею вносилася і заборгованість обрахована поза межами позовної давності про застосування якої вона зробила заяву.

Дійсно ,із долученої матеріалів справи квитанції № 33-2694 убачається, що ОСОБА_1 01 лютого 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором сплачено 635,00 доларів США за призначенням платежу - погашення заборгованості згідно договору 392-08-П від 14.08.2008 (а.с. 135 том 1).

Проте, із розрахунку заборгованості позивача убачається, що на дату 01 лютого 2012 року відображена сума погашення 535,00 доларів США замість 635,00 доларів США, різниця складає 100 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 7,993 грн./l дол. США) 799,30 грн. (а.с. 55 том 1).

Отже, у наданому позивачем розрахунку неправильно вказана внесена відповідачкою сума.

З огляду на таке , колегія суддів дійшла висновку про зменшення загальної суми заборгованості за кредитом на суму 799,30 грн., з 902 690, 58 грн. до 901 891,28 грн.( 676 531,12 + 5 943,67 + 9402,97+ 210 812.82 - 799,30).

ОСОБА_1 припинила сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту з кредиту з жовтня 2012 року.

Досудова вимога направлена відповідачам 31.05.2013 року рекомендованими листами ( т.1а.с.41 ).

З позовом до суду кредитор звернувся 18 липня 2013 року тобто менше ніж через рік після сплати останнього платежу .

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений: строком повного погашення кредиту є 11.08.2028 року , додатковими угодами до кредитного договору та договору поруки сторони продовжили цей строк до 13.08.2038 року.

Однак у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 31.05.2013 року досудову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя.

Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Саме про таке застосування норми частини четвертої статті 559 ЦК України йдеться в постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року (№ 6-190цс14) та від 27 січня 2016 року (№ 6-990цс15).

Оскільки позов пред'явлено через півтора місяці після надіслання досудової вимоги і зміни строку виконання зобов'язання, відсутні підстави вважати поруку припиненою.

Ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідачкою було заявлено про застосування позовної давності щодо пені.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те,що пеня нараховується за 1 рік,проте неправильно визначив період нарахування та її розмір,не звернув уваги на те,що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Виходячи з положень ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, розмір пені підлягає обрахуванню за останній рік невиконання основного зобов'язання в межах заявлених позивачем вимог за період з 18.07.2012 року по 18.07.2013 року. За цей період сума пені, в межах розрахунку, заявленого позивачем у суді першої інстанції, становить 536 985,91 грн. і складається із пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 15 697,95 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 521 287,96 грн. і саме в цьому розмірі підлягає стягненню з відповідачів,тому в цій частині рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року змінити та викласти у наступній редакції : Позов задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (м. Київ, вул.. Щорса, 31, р/р 9980, МФО 300937, Філія «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ) - 901 891,28 грн. заборгованості по кредиту та відсоткам,а саме : 674 932.52 грн. - строкової заборгованості по кредиту, 5 943, 67 грн. -простроченої заборгованості по кредиту, 9 402, 97 грн. -строкової заборгованості по процентам, 210 812, 82 грн. - простроченої заборгованості по процентам та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у розмірі 536 985,91. грн.,а всього - 1 438 877 ( Один мільйон чотириста тридцять вісім) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (м. . Київ, вул.. Щорса, 31, р/р 9980, МФО 300937, Філія «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ) судовий збір в сумі 1834 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (м. Київ, вул.. Щорса, 31, р/р 9980, МФО 300937, Філія «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ) судовий збір в сумі 1834 грн. 50 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 756/17453/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 9530 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.