Справа № 190/1424/16-ц
Провадження №2/190/518/16
УХВАЛА

18 липня 2016 року м. Пятихатки Дніпропетровської області

Суддя П»ятихатського районного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_1

розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,-

встановив:

До П»ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно.

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки повинна містити в собі : виклад обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач по справі 10.11.2012 року взяла в неї у борг 300 000 (триста тисяч) гривень 00 коп., строком до 20.04.2016 року з виплатою 25% річних по закінченню строку, при цьому написавши власноручно розписку. В разі не повернення зазначеної суми до 30.04.2016 року до неї переходить право власності на все майно відповідача, яке належить їй на праві власності , а саме земельна ділянка площею 10 соток в с.Соівка П»ятихатського району , домоволодіння по вул.Ялтинській,27 в м.Дніпропетровську, підвальне приміщення по пр..ОСОБА_4,46 площею 300 кв.м. у м.Дніпропетровську, нежитлове приміщення А-2 по вул. Комсомольській,21 площею 54,6 кв.м., нежитлове приміщення №9 по вул.Серова,13 в м.Дніпропетровську, квартира АДРЕСА_1 та будь-які кошти, які відкриті на ім»я відповідача у відділенях банків в м.Дніпропетровську. Зняти арешт із вказаного нерухомого майна та з рахунків відкритих на ім»я відповідача в відділеннях банків в м.Дніпропетровську.

Викладене свідчить про незрозумілість викладених позовних вимог, оскільки позивач ставить питання про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 10 соток розташованої в с.Соівка П»ятихатського району Дніпропетровської області та нерухоме майно, яке розташоване на території м.Дніпропетровська.

На території П»ятихатського району Дніпропетровської області зазначене позивачем село Соівка відсутнє.

Згідно ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Позови про зняття арешту з майна пред»являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Тобто, виключна підсудність застосовується до позовних вимог, які стосуються нерухомого майна, зокрема, права володіння, користування, розпорядження таким майном.

Згідно ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачу.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, з урахуванням вище зазначеного, позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами, слід повернути позивачу для подання до належного суду, в зв»язку з порушенням позивачем правил підсудності, так як зазначений позов не підсудний для розгляду П»ятихатському районному суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 114,115,121 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно повернути позивачу.

Зобовязати управління Державної казначейської служби України у П»ятихатському районі Дніпропетровської області повернути ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 3000,00 грн., згідно квитанції №0.0.582915300.1 від 14.07.2016 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали до апеляційного суду Дніпропетровської області через Пятихатський районний суд.

Суддя