Номер провадження 2/754/3653/16
Справа №754/6083/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 2001 по 2007 рік включно, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а вона самостійно не має можливості утримувати сина. Крім того, вона несе додаткові витрати на утримання дитини, пов"язані із відвідуванням дитиною курсів англійської мови, секції карате, витратами на лікування зубів дитини, сплату квартплати та комунальних послуг, що нараховуються на дитину. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 3000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, а також стягнути додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 196, 20 грн. щомісячно; 3464, 79 грн.; 265, 00 грн. щомісячно до 30.06.2016 року; 1100, 00 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 на початку судового розгляду позовні вимоги не визнав, зазначив, що у нього є сумніви щодо того, він батько дитини. У подальшому відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів, але у меншому розмірі, ніж зазначено у позові. Також категорично заперечив проти стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини, оскільки не має фінансової можливості для їх сплати. На підставі викладеного відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково.

Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2001 по 2007 рік включно.

У період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір"ю, перебуває на її утриманні, що підтверджується відповідною довідкою.

Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 на даний час працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 4000, 00 грн., що підтверджується відповідною довідкою про доходи.

Відповідач ОСОБА_2 на даний час офіційно не працює, доходу не має, що підтверджується трудовою книжкою.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що матеріальна допомога, яку надавав відповідач, має мінливий характер, нестабільний розмір, бажання позивачки, щоб відповідач сплачував аліменти в офіційному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітня дитина перебуває на утримання своєї матері, яка на даний час працює, а також матеріальний стан батька дитини, який є працездатною особою, має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 2500, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини.

Саме такий розмір аліментів суд вважає достатнім для задоволення потреб дитини відповідного віку, а також з урахуванням того, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має можливості працювати, щоб утримувати дитину.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов′язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв"язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Відповідно до даної норми обов"язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред"являвся. У такому випадку такий батько зобов"язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Як вбачається з позовних вимог ОСОБА_4, до додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина вона відносить витрати на вивчення англійської мови, зайняття карате, стоматологічні послуги, витрати на квартплату та комунальні послуги тощо.

Так, з наданих позивачкою доказів вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 вивчає англійську мову в ПП "Центр Розвитку Європи" з 21.09.2015 року, згідно Договору про надання послуг від 21.09.2015 року, а також з 06.09.2016 року, згідно Договору про надання послуг від 06.09.2016 року.

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість послуг становить 530, 00 грн. щомісячно.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просить суд стягувати з відповідача щомісячно по 265, 00 грн., як половину вартості послуг на вивчення англійської мови, до 30.06.2016 року включно.

У судовому засіданні представник позивачки просив суд продовжити строк стягнення вказаних витрат до 30.06.2017 року включно, у зв"язку із укладенням нового Договору від 06.09.2016 року.

Але при цьому слід зазначити, що у Договорі від 06.09.2016 року зазначено про те, що замовник оплачує послуги з вивчення англійської мови з 01.09 по 30.06 поточного року.

Але ж поточний рік - це рік, в який був укладений Договір, тобто 2016, а тому період по 30.06 поточного року вже сплинув.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог у цій частині немає.

Також у позовних вимогах ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача, як додаткові витрати на утримання дитини, витрати на сплату квартплати та комунальних послуг у розмірі 196, 20 грн. щомісячно, як передбачувані витрати на майбутнє.

Але суд вважає, що вказані витрати не можуть відноситися до додаткових витрат на утримання дитини у розумінні ст.. 185 Сімейного кодексу України, а тому у задоволенні даних позовних вимог також повинно бути відмовлено.

Що стосується стягнення додаткових витрат, що становлять 1100, 00 грн. щомісячно, то слід зазначити наступне.

У позовних вимогах ОСОБА_1 вказує про те, що неповнолітній ОСОБА_3 займається кіокушинкай карате та є членом Української федерації кіокушинкай карате та Європейської організації карате, що підтверджується Будо-паспортом та заліковою книжкою індивідуального члена Всеукраїнської громадської організації "Українська Федерація кіокушинкай карате".

Для занять дитини необхідно придбавати щорічно кімоно, вартістю 700, 00 грн., сплачувати кошти за участь у змаганнях у розмірі 500, 00 грн. кожне. Враховуючи те, що протягом 2016 року планується участь дитини у трьох змаганнях, позивачка вказує про витрати на рік у розмірі 2200, 00 грн. (700, 00 грн. вартість кімоно та участь у трьох змаганнях у розмірі 1500, 00 грн.).

Але слід зазначити, що позивачкою під час розгляду справи не було надано жодних належних доказів на підтвердження відповідних витрат на придбання кімоно та участі у змаганнях, у зв"язку з чим суд не мав можливості перевірити достовірність відповідних затрат на дитину.

Враховуючи викладене суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог у цій частині немає.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат у розмірі 3464, 79 грн. підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до наданого суду розрахунку вказана сума складається з витрат на вивчення англійської мови за період з вересня 2015 року по березень 2016 року включно у розмірі 3965, 00 грн., на стоматологічні послуги у розмірі 2438, 00 грн. та витрат на квартплату та комунальні послуги у розмірі 526, 59 грн., сплачених за дитину.

Що стосується витрат на квартплату та комунальних послуг, то судом вже було зазначено вище про те, що дані витрати не вважаються додатковими витратами на дитину, чинним законодавством визначено інший порядок відшкодування даних витрат, а тому суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають.

Як вже зазначалося вище, неповнолітній ОСОБА_3 вивчає англійську мову, що підтверджується відповідним Договором від 21.09.2015 року, щомісячні витрати становлять 530, 00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями про сплату та умовами Договору.

За період з вересня 2015 року по березень 2016 року позивачкою було сплачено за навчання дитини 3965, 00 грн., половина вартості навчання становить суму 1982, 50 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Згідно наданих письмових доказів, позивачкою було сплачено грошові кошти на стоматологічні послуги, надані дитині, згідно квитанції від 23.05.2015 року у розмірі 1000, 00 грн., від 06.06.2015 року у розмірі 1338, 00 грн., від 04.07.2015 року у розмірі 100, 00 грн., а всього на загальну суму 2438, 00 грн.

Половина вартості наданих послуг становить 1219, 00 грн., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, не у повному обсязі знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 180-183, 185, 191 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 05 травня 2016 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 3201, 50 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 551, 20 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: