Ухвала

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В., ЛеванчукаА.О., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Франківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_6, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на квартиру, припинення права власності, вилучення реєстраційного запису, проведення реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 квітня 2013 року ПП «Нива В.Ш.» було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 65,7 кв. м., яка належала йому на праві приватної власності. Переможцем прилюдних торгів було визнано ОСОБА_6

Позивач вважаючи, що прилюдні торги з продажу квартири відбулися з порушенням вимог чинного законодавства, звернувся до суду із позовом про визнання їх недійсними. За наслідками судового розгляду апеляційним судом Львівської області від 25 березня 2015року було прийнято рішення про визнання недійсними прилюдних торгів проведених ПП «Нива В.Ш.» 17 квітня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Проте ОСОБА_6 відчужила квартиру АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 23 грудня 2014 року.

Указані обставини свідчать про те, що спірний об'єкт нерухомості вибув з його володіння, як законного власника цього майна, а також те, що ОСОБА_6 не мала жодного права продавати спірний об'єкт нерухомості.

Уточнивши у процесі розгляду справи свої позовні вимоги ОСОБА_4 просив витребувати з чужого незаконного володіння, а саме: на свою користь від ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на цю квартиру, припинити право власності ОСОБА_5 на спірну квартиру у зв'язку з переходом права власності до нього, вилучити реєстраційний запис щодо права власності відповідача на вказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, провести реєстрацію за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 відповідним органом державної реєстраційної служби.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення його позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 30 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення ч. 2 ст. 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.

Під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів. У зв'язку із цим позов про визнання публічних торгів недійсними, пред'явлений особою, права і законні інтереси якої не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, і обґрунтовані такими обставинами позовні вимоги власника про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають.

У разі наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець. Отже, після цього майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує судового рішення, для виконання якого такі торги були проведені.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та на основі повно з'ясованих обставин у справі дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Крім того, погоджуючись з рішеннями судів попередніх судових інстанцій, колегія суддів, приймає до уваги те, що у разі ухвалення рішення у даній справі про витребування майна, таке рішення перешкоджатиме належному виконанню судового рішення про стягнення заборгованості з позивача.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук
О.В. Ступак

Колегія суддів: