У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 4 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 6 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області про визнання права власності на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області про визнання права власності на земельну частку (пай).

Позивач зазначав, що працював та був членом КПСП ім. Коцюбинського, реорганізованого у грудні 1999 року у СЗАТ ім. Коцюбинського. Рішенням загальних зборів цього підприємства від 10 січня 2000 року йому, як члену товариства, виділено земельну частку (пай) із земель резерву. Але про виділення землі він дізнався лише у березні 2014 року у зв'язку з проблемами зі здоров'ям, а тому право на землю не оформив.

Посилаючись на порушення земельних прав та відсутність вільних земель в межах території Новобузьської міської ради, ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) із земель запасу, розташованих в межах території Новобузького району Миколаївської області.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 4 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 6 червня 2016 року рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 4 травня

2016 року змінено в частині підстав відмови у позові.

Ухвалено вважати підставою відмови в позові недоведеність порушень земельних прав ОСОБА_2.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Крім цього, ОСОБА_2 звернувся з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Враховуючи те, що підстави пропущення строку на касаційне оскарження судових рішень є поважними, зазначене клопотання підлягає задоволенню, а процесуальний строк - поновленню.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову з інших підстав, апеляційний суд виходив із того, що рішення загальних зборів від 10 січня 2000 року при відсутності інших умов не може бути єдиною та достатньою підставою для визнання за позивачем права на отримання земельної ділянки з резервного фонду. Позивачем не доведено наявність у нього права на отримання земельної частки або земельної ділянки з земель резервного фонду.

Крім того, суд апеляційної інстанції вірно зазначав, що реалізація права на земельну частку (пай) або ділянку шляхом виділення частки або ділянки з земель запасу, законом не передбачено.

Таким чином, враховуючи відсутність у ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) в процесі паювання у 1994 році та недоведеність права на отримання земельної ділянки з резервного фонду у 2000 році та із земель запасу на час розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Миколаївської області від 6 червня

2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від

4 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від

6 червня 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області про визнання права власності на земельну частку (пай), за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 4 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 6 червня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна