ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3025/16-ц
Провадження № 4-с/362/30/16
У Х В А Л А

07.07.2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові скаргу ОСОБА_1 на дії Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області,-

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до суду з вимогами про визнання протиправними та скасування постанов відділу ДВС Васильківського МУЮ про стягнення з нього виконавчого збору від «2» червня 2014 року за виконавчим провадженням № 43442995, про виведення в окреме провадження про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій від «27» квітня 2016 року за виконавчим провадженням № 43442995, про відкриття виконавчих проваджень № 51146849 від 18.05.2016 року та № 5114745 від 18.05.2016 року через відсутність для цього правових підстав, а саме, відсутність здійснення виконавчою службою примусових заходив та здійснення боржником періодичних платежів на виконання судового рішення.

Скаржник або його представник в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про слухання цієї справи, що не перешкоджає її розгляду.

Представник виконавчої служби у вирішені справи поклався на думку суду, підтвердив, що примусових заходив на виконання виконавчого провадження за виконавчим листом не здійснювалося.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» (на далі «Закон»), державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного та повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення у спосіб та порядок визначені виконавчим документом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 25 Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 % суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

За положеннями ч. 3 ст. ст. 25 Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується лише в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України по справі № 3-217гс14 від 28.01.2015 року, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Відповідно до положень ст.32 Закону, заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, визначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст.28 Закону, виконавчий збір не стягується за виконавчими документами, в тому числі при стягненні періодичних платежів.

За матеріалами справи вбачається, що за заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 9.04.2013 року по цивільній справі № 362/734/13-ц за позовом ПАТ ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3, з відповідачів достроково солідарно на користь банківської установи стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 159 797 грн. 67 коп. та судовий збір у розмірі 1597,98 грн.

На виконання вказаного рішення суду на підставі виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду від 10 липня 2013 року відділом ДВС Васильківського МУЮ було відкрите виконавче провадження № 43442995 та надано термін для добровільного виконання рішення суду в термін до 30 травня 2014 року; 2 червня 2014 року було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору; 27 квітня 2016 року виведені в окреме провадження витрати на проведення виконавчих дій та виконавчого збору; 18 травня 2016 року відкрити виконавчі провадження № 51147145 щодо стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 16139,56 грн. та № 51146849 про стягнення 50 грн. витрат.

Разом з тим, постановою від 27 квітня 2016 року, на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу ДВС Васильківського МУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві через надходження від стягувача відповідної заяви.

Крім того, здійснення підрозділом виконавчої служби примусових дій за виконавчим провадженням не вбачається, оскільки боржник самостійно виконував рішення суду шляхом сплати періодичних платежів, чим повністю та достроково погасив свій борг.

Таким чином, за матеріалами справи та виконавчих проваджень, після повернення 27 квітня 2016 року державною виконавчою службою стягувачеві виконавчого документу за заявою останнього, виведення в окреме провадження з відкриттям 18 травня 2016 року виконавчих проваджень № 51147145 та № 51146849 про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на вчинення виконавчих дій є протиправними та скасуванню, оскільки їх існування порушує права та інтереси боржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 208-210, 223, 291-294, 383-389 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від «2» червня 2014 року за виконавчим провадженням № 43442995; про виведення в окреме провадження про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій від «27» квітня 2016 року за виконавчим провадженням № 43442995, про відкриття виконавчих проваджень № 51146849 від 18.05.2016 року та № 5114745 від 18.05.2016 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або закінченню апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київської апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.