Справа № 645/3599/16-ц
Провадження № 2-о/645/159/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Алфьорової Т.М.,

народних засідателів: Карпенко Л.Ю. та Чайка Н.Ю,

секретаря судового засідання Савченко В.Ю.,

за участю прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_1

лікаря-психіатра ОСОБА_2, яка також представляє інтереси Комунального закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3»,

законного представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою Комунального закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу,

встановив:

Заявник комунальний заклад охорони здоровя «Харківська обласна психіатрична лікарня № 3», звернувся до суду з заявою про застосування госпіталізації у психіатричний стаціонар ОСОБА_4 на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу», мотивуючи це тим, що ОСОБА_4 страждає на психіатричне захворювання, у звязку з чим потребує госпіталізації.

Лікар психіатр ОСОБА_2, яка також є представником заявника, що діє на підставі доручення, підтримала заяву про госпіталізацію ОСОБА_4 та просила її задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи документів, медичних висновків, вказує на те, що вона потребує госпіталізації.

Прокурор Кучерова М.В. проти госпіталізації ОСОБА_4 не заперечувала, зважаючи на наявність для цього законних підстав.

Законний представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала, посилаючись на те, що її дочка ОСОБА_4 є хворою людиною з дитинства, а тому дійсно потребує лікування в медичному закладі.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2015 року ОСОБА_4 визнано недієздатною, а згідно рішення того же суду за поданням органу опіки та піклування виконкому Харківської міської ради, опікуном була визначена ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів справи 20 липня 2016 року о 17 год. 20 хв. ОСОБА_4 госпіталізована до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №3» згідно направленню на госпіталізацію, яке було видано МШД №104 лікарем - психіатром Ананьєвим.

Опікун ОСОБА_4 її мати ОСОБА_3 добровільно надала згоду на госпіталізацію до стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №3» ОСОБА_4 та надання їй психіатричної допомоги.

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

Згідно висновку комісії лікарів - психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ ОПЛ № 3» від 20 липня 2016 року ОСОБА_4 страждає на тяжкий психічний розлад у формі: маячного розладу органічного походження ( шизофреноподібний), внаслідок якого обумовлює її небезпеку для себе оточуючих, суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану в разі ненадання їй психіатричної допомоги, потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» .

Встановлені факти свідчать про наявність у ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, психічного захворювання, а також про те, що хвора становить суспільну небезпеку для себе та оточуючих, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, може завдати значної шкоди своєму здоровю, має потребу в госпіталізації.

Враховуючи психічний стан хворого та наявність у нього психічного захворювання, з урахуванням наданих медичних документів, суд вважає за можливе застосувати у відношенні ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) госпіталізацію у психіатричний стаціонар для надання їй психіатричної допомоги.

З огляду на те, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, судом застосовується норма ст. 282 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 280-282 ЦПК України, ст. ст. 13, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву Комунального закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу задовольнити.

Надати дозвіл на госпіталізацію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 до Комунального закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3».

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Народні засідателі