Справа № 576/1293/16-ц
Провадження № 2/576/375/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.16 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Терені Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» (скорочена назва ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі також позивач) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 (надалі також відповідач), посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 23.07.2013 р. відповідач отримав кредит у розмірі 1600 грн. кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складає між ним і банком договір. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, в нього станом на 30.04.2016 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 17132,38 грн., з яких: 1520,85 грн. заборгованість по кредиту; 11419,51 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею і комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 792,02 грн. штраф (процентна складова). Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив дану справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як було встановлено під час розгляду справи, відповідно заяви позичальника від 23.07.2013 р. відповідачу було видано кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом. Відповідач своїм підписом у цій заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складає між ним і банком договір (а.с. 5).

Однак, відповідачем умови договору не виконуються та станом на 30.04.2016 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 17132,38 грн., з яких: 1520,85 грн. заборгованість по кредиту; 11419,51 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею і комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 792,02 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а.с.4).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Оскільки позивачем надано кредит, а відповідач не виконує умов договору і кредит не повернув, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту.

Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафів є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови), а саме пунктом 2.1.1.7.6 передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 27).

У той самий час, згідно з п. 2.1.1.12.6.1 Умов передбачено, що у разі виникнення прострочених обовязків на суму від 100 грн., включаючи прострочені обовязки, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1 Умов та правил, позичальник сплачує Банку пеню, яка розраховується як: Пеня = базова процентна ставка за договором / 30 (нараховується за кожний день прострочки кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (а.с. 29).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову щодо стягнення з відповідача штрафів.

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 92 %, то з відповідача у відповідності до статті 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 1267,76 грн.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 3, 509, 526, 527, 530, 551, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» 15840, 36 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.07.2013 р., яка складається: 1520,85 грн. заборгованість по кредиту; 11419,51 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею і комісією.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» витрати по оплаті судового збору в сумі 1267 грн. 76 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.О.Колодяжний