АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5628/16 Справа № 199/8853/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Деркач Н.М., Тамакулової В.О.,

за участю секретаря: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовті 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з таким позовом, посилаючись на те, що 7 лютого 2014 року з вини водія ОСОБА_3, який, керуючи автомобілем Опель Астра, державний номерний знак НОМЕР_1, порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода і належному їй автомобілю Мазда 626, державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5, завдано механічні пошкодження, а їй - майнову та моральну шкоду. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія», до якої вона звернулась 8 лютого 2014 року із заявою про настання страхової події. Згідно з висновком експертного дослідження авто товарознавця від 28 лютого 2014 року № 1792 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю Мазда 626, державний номерний знак НОМЕР_2, становить 17 485 грн. 69 коп., але станом на 4 жовтня 2014 року страхове відшкодування їй не виплачено. З таких підстав позивачка просила суд стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на її користь страхове відшкодування в розмірі 28 214 грн., пеню за прострочення страхової виплати в розмірі 1 666 грн., витрати на послуги евакуатора в розмірі 450 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 600 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на її користь 10 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 17 485 грн. 69 коп. на відшкодування майнової шкоди, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 600 грн. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп., а в решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 рокуухвалу апеляційного суду в частині позовних вимог ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, скасовано та справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - частковому скасуванню з наступних підстав.

Стягуючи з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивачки 17 485 грн. 69 коп. на відшкодування майнової шкоди, спричиненої пошкодженням її автомобіля внаслідок ДТП, суд виходив з того, що невиплата страховою компанією страхового відшкодування не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відшкодування матеріального збитку в межах ліміту відповідальності покладається на страховика, а збитки, що не покриваються страховим відшкодуванням, - на страхувальника або винну в ДТП особу, тому стягнув суму страхового відшкодування згідно з висновком автотоварознавчого дослідження.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 лютого 2014 року о 17-15 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Опель Астра», д/н НОМЕР_1, в районі буд. 11 по вул. Журналістів в м. Дніпропетровську скоїв зіткнення з автомобілем «Мазда», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, власником якого є ОСОБА_2.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2014 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_3.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за полісом АС/4367859 з лімітом відповідальності у розмірі 50 000 грн. за спричинення матеріальний збиток та франшизою у розмірі 1 000 грн..

Після ДТП в лютому 2014 року ОСОБА_2, як власник автомобіля «Мазда», д/н НОМЕР_2, письмово повідомила ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про настання страхового випадку, про що свідчить відповідь страхової компанії від 16.06.2014 року на її заяву.

За висновком № 1792 експертного дослідження від 28.02.2014 року по визначенню вартості матеріального збитку власнику автомобіля «Мазда» спричинена матеріальна шкода в розмірі 17 485,69 грн. та за підготовку цього висновку було сплачено 600 грн. за квитанцією № 1755 від 08.02.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

За ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно дозаконодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв'язку з пошкодженням автомобіля, з'ясуванню підлягають вартість транспортного засобу до та після ДТП, вартість його ремонту, при цьому зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір страхового відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним.

Між тим, суд зазначених обставин не з'ясував та, вирішуючи питання щодо розміру збитків, які підлягають стягненню, залишив поза увагою, що згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця від 28 лютого 2014 року № 1792 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю Мазда 626, державний номерний знак НОМЕР_2, становить 17 485 грн. 69 коп., як і ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу.

Відповідно до звіту про оцінку вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу від 28 липня 2015 року № 137/07/15 вартість пошкодженого автомобіля Мазда 626, державний номерний знак НОМЕР_2, становить 8 770 грн. 82 коп., а вартість його відновлювального ремонту - 27 666 грн. 05 коп..

Крім того, розмір фактичної виплати страховика на користь потерпілого не завжди співпадає з розміром страхової суми, тобто граничним лімітом виплати страховика, оскільки страхове відшкодування виплачується згідно з вимогами закону та умовами договору, якими визначено не лише ліміт виплати, а й той розмір страхової суми, яку страховик має сплатити.

Згідно з п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

В порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України суд на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув і не врахував, що розмір стягнутого з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивачки страхового відшкодування підлягає зменшенню на суму франшизи (1 000 грн.), яка передбачена договором страхування, не надав належної правової оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, а саме: висновку експертного дослідження автотоварознавця про вартість матеріального збитку та ринкову вартість автомобіля і звіту про вартість автомобіля у пошкодженому стані, не перевірив економічної обґрунтованості відновлювального ремонту автомобіля позивача, дійшовши передчасного висновку про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» ринкової вартості автомобіля і залишення при цьому його у власності позивачки.

За таких обставин, рішення суду в цій частині не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь позивачки різниці між вартістю її транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням франшизи, оскільки позивачка, як власник пошкодженого автомобілю, не згодна із визнанням його фізично знищеним, що підтверджено було її представником в судовому засіданні апеляційного суду, тобто відшкодуванню підлягає 7 714,87 грн. (17 485,69 - 8 770,82 - 1 000).

Доводи щодо незаконності рішення суду в іншій частині в скарзі не наведені.

Керуючись ст. ст. 307 - 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля, в розмірі 17 485,69 грн. - скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження автомобіля, в розмірі 7 714,87 грн..

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: