У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"14" липня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції про визнання заповіту недійсним.

13 липня 2016 року вказану позовну заяву було передано в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст.ст. 11-1, 118 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Як роз`яснено в п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Так, відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: визнати недійсним заповіт ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Білоконь Р.В., від 12 травня 2008 року.

Дані вимоги є вимогами немайнового характеру, оскільки суд під час розгляду позовів про визнання заповітів недійсними, як виду одностороннього правочину, не встановлює обсяг спадкового майна спадкодавця. У зв`язку з чим, до позовів про визнання заповітів недійсними застосовуються загальні правила підсудності.

Як вбачається з позову, позивачем визначена адреса місця реєстрації відповідача як - АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва.

Згідно ст. 115 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Відповідно до 4 ч. 3 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції про визнання заповіту недійсним необхідно повернути позивачу для подання її до належного суду, за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 109, 115, 121, 210, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суд -,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції про визнання заповіту недійсним - повернути позивачу для подання її до належного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: