Ухвала

іменем україни

07 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ФаловськоїІ.М., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_5 30 травня 2015 року шлюб між ним розірвано, відповідач відновила дошлюбне прізвище «ОСОБА_5». Згідно акта обстеження джерелом існування позивача є пенсія, розмір якої становить 588,05 грн., яку він отримує з 2008 року, а тому вважає що потребує допомоги, оскільки його пенсія не забезпечує йому прожиткового мінімуму. З огляду на викладене, на підставі ч. 2 ст. 76 СК України просив щомісячно стягувати з ОСОБА_5 на його користь аліменти у розмірі 486 грн. для забезпечення йому прожиткового мінімуму.

Заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26 лютого 2016 року, в задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2013 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, останній відновлено дошлюбне прізвище «ОСОБА_5».

Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10 серпня 2015 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, останній проживає по АДРЕСА_1, житловий будинок, господарські споруди знаходяться у задовільному стані, в господарстві худоба та птиця відсутні. Джерелом існування є пенсія.

ОСОБА_4 знаходиться на обліку в УПФУ в м. Жмеринці та Жмеринському районі та отримує пенсію за віком при повному стажі, розмір якої з вирахуванням аліментів за період з березня 2015 по серпень 2015 року становить 588,05 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою від 01 вересня 2015 року УПФУ в м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області.

Згідно довідки виконавчого комітету Сербинівської сільської ради від 30 червня 2015 року власником присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 та житлового будинку є ОСОБА_5, яка зареєстрована за вказаною адресою, однак не проживає. Сінокосів, пасовищ, земельного та майнового паю на території сільської ради не має, при цьому ОСОБА_4 зазначений як співмешканець.

Як убачається із медичної карти ОСОБА_4, останній звертався до окуліста, де йому було рекомендовано стаціонарне лікування та встановлено порушення пульсового кровонаповнення.

ОСОБА_4 коштів на рахунках у банківських установах не має, нерухомого майна станом на 11 серпня 2015 року не має.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 03 грудня 2015 року стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 10 серпня 2015 року і до припинення такого права. На виконання рішення суду 30 грудня 2015 року видано виконавчий лист.

Відповідно до частин 1 - 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно частин 1, 2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Апеляційним судом встановлено, що згідно довідки виданої ТОВ «Фінєст» ОСОБА_5 працює не посаді помічника кухаря та отримує середньомісячну заробітну плату в межах 1 524 грн.

Згідно довідки № 150 від 17 лютого 2016 року, виданої КУ «Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_5 страждає на ряд захворювань і їй рекомендоване постійне стаціонарне та амбулаторне лікування.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку, що хоча ОСОБА_4 у зв'язку з невеликим розміром пенсії дійсно потребує матеріальної допомоги, проте ним не надано жодних доказів того, що ОСОБА_5 має можливість надавати матеріальну допомогу у заявленому розмірі, оскільки отримує незначну заробітну плату та страждає на ряд захворювань і їй рекомендоване постійне стаціонарне та амбулаторне лікування, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

О.В. Кафідова

В.М.Колодійчук