АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 679/2126/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2204/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Спірідонової Т.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішенням Нетішинського міського суду від 16 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач вказував, що з 05.09.2001 року по 28.01.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак з 26.12.2010 року подружні стосунки між ними припинено. За час спільного проживання сторін за кредитні кошти в сумі 75000 грн., що були отримані на підставі кредитного договору №014/2295/82/2280, який укладений 11.09.2008 року між ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» та позивачем, було придбано автомобіль «Skoda Oktavia». Позивач вказує, що станом на 16.06.2014 рік кредит погашено в повному обсязі в сумі 128464,74грн., із них 75 000 грн. - тіло кредиту, 6850,74 грн. - страхові суми та 46613 грн. відсотки за користування кредитними коштами. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 18 лютого 2015 року з позивача на користь відповідачки стягнуто грошову компенсацію за ? частину автомобіля в розмірі 30 357,87 грн. при розподілі майна подружжя. Як зазначає позивач, у звязку із тим, що частина отриманого на придбання автомобіля кредиту в розмірі 60437,58 грн. була ним самостійно сплачена, тому відповідачка в порядку регресу зобов»язана повернути йому ? частину цих сплачених коштів, оскільки кредитний договір від 11.09.2008 року укладено за час

__________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 Справа № 22ц/792/2204/16

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № 30

перебування сторін у зареєстрованому шлюбі і спірний автомобіль був обєктом права спільної сумісної власності. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь 30 218 грн., що становлять ? частину грошових коштів, сплачених ним по кредитному договору №014/2295/82/2280 від 11.09.2008 року після фактичного припинення шлюбних відносин.

Рішенням Нетішинського міського суду від 16 серпня 2016 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку вказуючи, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим і постановлене з порушення норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначає, що ним по кредитному договору сплачена набагато більша сума коштів порівняно із вартістю автомобіля. Так апелянтом було сплачено тіло кредиту, відсотки, комісію та страхові платежі, тому у суду були законні підстави для стягнення з відповідачки ? частини сплачених ним грошових коштів. Тому ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідачки апеляційну скаргу не визнала і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянт та відповідачка до суду не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день і час слухання справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2001 року по 28.01.2011 року. Під час шлюбу за кредитні кошти сторонами було придбано автомобіль «Skoda Oktavia», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який 19.09.2008 року зареєстрований за ОСОБА_3 Суд вірно виходив з того, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 18.02.2015 року встановлено, що станом на 16.06.2014 року кредитні зобов»язання за кредитним договором № 014/2295/82/2280, який укладений між ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ОСОБА_3 11.09.2008 року останнім виконані в повному обсязі. Також цим же рішенням встановлено, що сплата ОСОБА_3 кредитних коштів за кредитним договором після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 здійснювалась його особистими коштами, які не є спільною сумісною власністю подружжя, а до розірвання шлюбу між сторонами в рахунок погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом було сплачено грошові кошти в сумі 60715,74 грн., що є спільною сумісною власністю подружжя і стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 половину грошових коштів, сплачених сторонами за кредитним договором в період шлюбу, а саме 30357,87грн.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що кошти, які сплачені позивачем після розірвання шлюбу є його особистими коштами, які не є спільною сумісною власністю подружжя і в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України ці обставини є встановленими та не підлягають доказуванню.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. (ч. 4 ст. 65).

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Як вбачається із рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 18 лютого 2015 року ( а.с. 8 10) рішення Нетішинського міського суду від 04.11.2014 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості ? частини автомобіля скасовано та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля в сумі 30357,87 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що при ухваленні рішення суд першої інстанції неправомірно послався на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 18.02.2015 року є безпідставними, виходячи із наступного.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 18.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в майні та розподіл майна подружжя, витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, гаражного кооперативу «Автомобіліст», третя особа АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» про визнання права власності на майно встановлено, що станом на 16.06.2014 року кредитні зобов»язання за кредитним договором ОСОБА_3 виконав повністю, кредит погашено і заборгованість відсутня. Встановлено також, що після розірвання шлюбу між сторонами погашення кредиту ОСОБА_3 здійснював за власні кошти. Згідно розрахунку погашення заборгованості за кредитним договором, наданого суду АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» вбачається, що до розірвання шлюбу між сторонами в рахунок погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом було сплачено грошових коштів в сумі 60715,74грн. Тому колегія суддів вважає, що на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню половина грошових коштів, сплачених сторонами за кредитним договором в період шлюбу, а саме 30357,87грн.

А тому суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно послався на зазначене вище рішення та прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає, оскільки цим рішенням рішення Нетішинського міського суду від 04.11.2014 року в частині стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості ? частини автомобіля скасовано та стягнуто половину грошових коштів, сплачених за кредитним договором в сумі 30357,87грн.

Посилання апелянта на те, що у суду першої інстанції були підстави для стягнення на його користь ? частини самостійно сплачених ним коштів по кредитному зобов»язанню після припинення шлюбних стосунків є недоведеними, адже ОСОБА_3 не надано належних та допустимих в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України доказів на підтвердження вказаних обставин. А зазначені апелянтом в апеляційній скарзі обставин справи є ідентичними обставинам, що викладені в позовній заяві, які були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) Т.В. Спірідонова

(підпис) ОСОБА_7

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_5