Справа № 524/8593/16-ц
Провадження №2/524/2794/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 року, Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської областіу складі:

головуючого судді Рибалка Ю.В.,

при секретарі судового засідання Недяк Д.І.,

за участі: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 25.07.2009 перебуває у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. До цього часу, з вересня 2005 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу.

За час сумісного проживання відповідач набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 за рахунок спільних заощаджень.

Крім того, як встановлено судом, вже у зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано інше майно, а саме: телевізор LG 32LA620S, холодильник LIEBHERR CU 3311, пральну машину BOSCH WLG 24160, мікрохвильову піч DAEWOO ELECTRONICS KOR-6LOB, ноутбук LENOVO IDEA PAD 110-15 (80TJ005WRA), мультиварку DEX DMC-55, варочну поверхню INDESIT PIM-640 AS WH, шафу купе, диван Blest, смартфон SAMSUNG J7, смартфон SAMSUNG GALAXY GRAND 2.

Посилаючись на те, що у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо розподілу майна, яке вважає об'єктом права спільної сумісної власності, просила суд встановити факт проживання однією сімєю з вересня 2005 року без державної реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1; визнати за нею право власності на квартиру за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, квартал 304АДРЕСА_2; виділити у власність відповідача телевізор LG 32LA620S, холодильник LIEBHERR CU 3311, пральну машину BOSCH WLG 24160, мікрохвильову піч DAEWOO ELECTRONICS KOR-6LOB, ноутбук LENOVO IDEA PAD 110-15 (80TJ005WRA), мультиварку DEX DMC-55, варочну поверхню INDESIT PIM-640 AS WH, шафу купе, диван Blest, смартфон SAMSUNG J7, смартфон SAMSUNG GALAXY GRAND 2.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову не заперечували.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати спільно однією сімєю без реєстрації шлюбу з вересня 2005 року.

25.07.2019 сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ №059124, актовий запис №505.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Факт спільного проживання постає з пояснень позивача по справі.

Крім того, у судовому засіданні відповідач визнав факт проживання з позивачем однією сімєю з вересня 2005 року.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За час сумісного проживання відповідач набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради від 20.11.2008 серії САС №336382.

Право власності відповідача на спірну квартиру було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31.10.2016.

Крім того, як встановлено судом, вже у зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано інше майно, а саме: телевізор LG 32LA620S, холодильник LIEBHERR CU 3311, пральну машину BOSCH WLG 24160, мікрохвильову піч DAEWOO ELECTRONICS KOR-6LOB, ноутбук LENOVO IDEA PAD 110-15 (80TJ005WRA), мультиварку DEX DMC-55, варочну поверхню INDESIT PIM-640 AS WH, шафу купе, диван Blest, смартфон SAMSUNG J7, смартфон SAMSUNG GALAXY GRAND 2.

Згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8цього Кодексу.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Пунктом 3 ч.1 ст.57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй. йому особисто.

Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Верховний Суд України у п.20 Постанови Пленуму № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

У пункті 23 вказаної постанови зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Суд ураховує висновок Верховного Суду України викладений в Постанові від 25 листопада 2015 року (справа № 6-2333цс15) відповідно до якого, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. « Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як установлено у судовому засіданні, право власності на квартиру АДРЕСА_1 набуте за час сумісного проживання за рахунок спільних заощаджень сторін, що не заперечувалось відповідачем.

За таких обставин, суд вважає, що спірна квартира була придбана сторонами у справі у період їх спільного проживання однією сімєю за спільні кошти.

На підставі встановлених і наведених обставин, суд вважає за необхідне встановити факт проживання з вересня 2005 року до реєстрації шлюбу 25 липня 2009 року однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, і визнати за позивачем, ураховуючи проживання з нею малолітньої дитини та відсутність заперечень батька, право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Крім того, ОСОБА_2 підлягає виділенню у власність телевізор LG 32LA620S, холодильник LIEBHERR CU 3311, пральну машину BOSCH WLG 24160, мікрохвильову піч DAEWOO ELECTRONICS KOR-6LOB, ноутбук LENOVO IDEA PAD 110-15 (80TJ005WRA), мультиварку DEX DMC-55, варочну поверхню INDESIT PIM-640 AS WH, шафу купе, диван Blest, смартфон SAMSUNG J7, смартфон SAMSUNG GALAXY GRAND 2,.

Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 372 ЦК України, ст. 60, 69 72, 74 СК України, ст.14, 57, 59, 88, 208, 209, 212, 215, 218, 223 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, квартал 304АДРЕСА_4.

Виділити у власність ОСОБА_2 телевізор LG 32LA620S, холодильник LIEBHERR CU 3311, пральну машину BOSCH WLG 24160, мікрохвильову піч DAEWOO ELECTRONICS KOR-6LOB, ноутбук LENOVO IDEA PAD 110-15 (80TJ005WRA), мультиварку DEX DMC-55, варочну поверхню INDESIT PIM-640 AS WH, шафу купе, диван Blest, смартфон SAMSUNG J7, смартфон SAMSUNG GALAXY GRAND 2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати судовий збір у сумі 2 801,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка