Номер провадження 2/643/1712/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016 року суддя Московського районного суду м. Харкова Мамалуй М.В. розглянувши заяву про забезпечення позову представника позивача за довіреністю ОСОБА_1 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Московський відділ Державної міграційної служби у м. Харкові, третя особа Московський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Харкова про визнання недійсним договір купівлі продажу та довіреність, визнання права власності на квартиру, зобовязання повернути залишок грошей, відшкодування збитків та моральної шкоди, позбавлення права власності, зобовязання зняти з реєстрації місця проживання,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом введення в оману або обманним шляхом заволоділи майном ОСОБА_2 квартирою №75 у буд. 93 по пр. Тракторобудівників у м. Харкові та можливим іншим майном; визнати недійсним договір купівлі-продажу р№571 від 12.07.2007 р.; визнати недійсною довіреність, якою ОСОБА_2 уповноважувала ОСОБА_3 здійснювати правочини щодо продажу, купівлі майна та інших правочинів; визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру за вищевказаною адресою; зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернути залишок грошей, відшкодувати ОСОБА_2 збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у звязку з вчиненням правочину; позбавити ОСОБА_3 права власності, права користування на зазначену квартиру, інше майно, придбане за гроші позивача, виселити її та ОСОБА_4 з квартири; зобовязати Московський РВ ДМС у м. Харкові зняти з реєстрації ОСОБА_4

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2015 року провадження по справі №643/19295/15-ц було відкрите.

26.01.2016 року представником позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності, подано заяву про забезпечення позову, у якій він просить:

1. Накласти арешт на все нерухоме і рухоме майно відповідачів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3;

2. Заборонити вчиняти інші певні дії, державну реєстрацію правочинів, спрямованих на перехід речових прав на все нерухоме та рухоме майно відповідачів.

3. Якщо рухоме та нерухоме майно відповідачів буде арештовано, то зупинити продаж цього майна.

4. Заборонити передачу нерухомого та рухомого майна відповідачів на зберігання іншим особам.

5. У разі необхідності застосувати інші види забезпечення позову.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Таким чином, арешт може бути накладено лише на майно, яке перебуває у власності відповідача.

Проте всупереч вимог статей 10, 60 ЦПК України доказів щодо належності відповідачам іншого рухомого чи нерухомого майна не надано. Крім того, із позову та доданих до нього матеріалів не вбачається, що такі заходи є співмірними із позовними вимогами. Також слід зауважити, що судом була частково задоволена заява про забезпечення позову від 22.12.2015 року, відповідно до якої: заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу №571 від 12.07.2007 р., номер витягу: 15302678 від 20.07.2007 р., реєстраційний номер 14094629, до вирішення справи по суті.

На підставі наведеного, у суду відсутні підстави для задоволення заяви від 26.01.2016 року про забезпечення позову.

Керуючись ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви від 26.01.2016 року про забезпечення позову представника позивача за довіреністю ОСОБА_1 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Московський відділ Державної міграційної служби у м. Харкові, третя особа Московський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Харкова про визнання недійсним договір купівлі продажу та довіреність, визнання права власності на квартиру, зобовязання повернути залишок грошей, відшкодування збитків та моральної шкоди, позбавлення права власності, зобовязання зняти з реєстрації місця проживання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Мамалуй