Справа № 154/255/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Провадження № 22-ц/773/1384/16 Категорія: 42 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар Шугалова О.М.

з участю відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Володимир-Волинської міської ради Волинської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та часткове скасування рішення Володимир-Волинської міської ради за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 подану від її імені адвокатом Матвіївом Вадимом Миколайовичем на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 липня 2016 року в задоволенні заяви представника позивача Матвіїва В.М. про забезпечення позову у даній справі відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду представник позивача Матвіїв В.М. подав апеляційну скаргу у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно заяви про забезпечення позову позивач просить суд заборонити ОСОБА_1 особисто та/або через третіх осіб виконувати будь-які підготовчі та будівельні роботи на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1; заборонити Володимир-Волинській міській раді та її структурним підрозділам надавати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1; заборонити Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області проводити реєстрацію декларацій про початок виконання будівельних на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1.

Виходячи із предмета заявленого позову, у якому позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 10 липня 2015 року № 45/10 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок і передачу в користування на умовах оренди, у власність, зміни цільового призначення» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки запропоновані позивачем способи забезпечення позову ніяким чином не впливають на виконання рішення суду у даній справі та є несумісними із предметом спору. Передбачені ст. 151 ЦПК України підстави для забезпечення позову у даній справі відсутні.

Доводи представника позивача в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, носять суб'єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи заяву оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, і встановивши обставини по справі у відповідності до норм права, яким регулюються виниклі між сторонами правовідносини обґрунтовано відмовив у задоволені заяви.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалу суду залишенню без змін, оскільки вона постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 подану від її імені адвокатом Матвіївом Вадимом Миколайовичем відхилити.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 липня 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: