АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Соколової В.В.

- Пікуль А.А.

при секретарі - Сімаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Інго Україна» про стягнення матеріальних та моральних збитків, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Інго Україна» про стягнення матеріальних та моральних збитків задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 800,00 грн..

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_3ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. При вирішенні спору суд першої інстанції фактично визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, в якій було пошкоджено автомобіль ОСОБА_6, що не могло встановлюватися в ході розгляду даної цивільної справи. Позивачем в поданому позові не ставилося питання щодо встановлення вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, тобто, суд вийшов за межі заявлених вимог. Так як вина ОСОБА_3 не підтверджується належним чином, підстави для стягнення з нього моральної шкоди відсутні.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3ОСОБА_5 повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_9 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Інго Україна» в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 грудня 2011 року на перехресті вулиці Стеценка та вулиці Плодової в місті Києві відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Кіа», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_10, та автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

Внаслідок вказаної події автомобілю «Кіа», д.н.з. НОМЕР_3, було завдано механічних пошкоджень.

Вказаний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САС 107726 від 09 червня 2009 року.

Згідно довідки ДПС ВДАІ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 08 грудня 2011 року, автомобіль «Кіа», д.н.з. НОМЕР_3, отримав наступні пошкодження: ліва передня та задня дверка, ліве заднє крило, лівий поріг, скло лівих передніх дверей.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 13 листопада 2013 року провадження в справі відносно ОСОБА_10, за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В ході розгляду даної справи про адміністративне правопорушення судом було призначено автотехнічну і транспортно - трасологічну експертизу.

Відповідно до Висновку експертного дослідження за результатами проведення авто технічного та транспортно - трасологічного дослідження № 1456/8975/13052 від 24 вересня 2013 року, в діях водія ОСОБА_10 не вбачається невідповідностей вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, тому з технічної точки зору дії цієї особи не знаходяться в причинному зв'язку із настанням дорожньо - транспортної пригоди. Дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.11.4 Правил дорожнього руху та з технічної точки зору можуть знаходитися в причинному зв'язку із виникненням дорожньо - транспортної пригоди.

Цивільно - правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Інго Україна» на підставі полісу АА № 1613745.

У зв'язку з цим, ОСОБА_10, як представником ОСОБА_6, було подано заяву до Приватного акціонерного товариства «Інго Україна» про відшкодування оціненої шкоди в розмірі 33591,34 грн., заподіяної в результаті ДТП.

Вказана заява була прийнята страховою компанією та зареєстрована за вх. № 571 від 05 лютого 2014 року, проте страхове відшкодування виплачено не було.

Звертаючись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 і Приватного акціонерного товариства «Інго Україна», ОСОБА_6 посилався на те, що страхова компанія на відшкодування оціненої майнової шкоди, завданої його транспортному засобу, страхове відшкодування добровільно не виплачує, а тому є підстави для стягнення цієї суми в судовому порядку. При цьому, винна в заподіянні матеріальної шкоди особа - водій ОСОБА_3, повинен відшкодувати витрати, пов'язані з проведенням експертних досліджень по встановленню розміру матеріального збитку, а також компенсувати завдану моральну шкоду.

Задовольняючи позовні вимоги частково та, стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 800,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача в заподіянні шкоди майну позивача підтверджується матеріалами справи, а тому є передбачені ст. 23 ЦК України правові підстави для стягнення моральної шкоди в судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_3 рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року оскаржує в частині задоволення вимог про стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 800,00 грн., інші учасники процесу рішення суду не оскаржили, а тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду лише в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_3 в заподіянні шкоди транспортному засобу позивача та існування правових підстав для стягнення з нього відшкодування моральної шкоди, а доводи апеляційної скарги правильність вказаного висновку не спростовують, з наступних підстав.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За правилами частини 3 цієї статті, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушення нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу ОСОБА_6, у зв'язку з чим останній був позбавлений можливості протягом певного часу використовувати його за призначенням, відшукував кошти на ремонт, був змушений змінювати свій звичний ритм життя через відсутність автомобіля, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачу було завдано моральну шкоду внаслідок події, що мала місце 08 грудня 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Згідно пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як вбачається з висновку експертного дослідження № 1456/8975/13052 від 24 вересня 2013 року, за результатами проведення авто технічного та транспортно - трасологічного дослідження обставин дорожньо - транспортної події, що мала місце 08 грудня 2011 року, експерти дійшли висновку, що в даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.11.4 Правил дорожнього руху та з технічної точки зору можуть знаходитися в причинному зв'язку із виникненням дорожньо - транспортної пригоди.

При цьому експерти зазначають, що покази щодо механізму дорожньо - транспортної пригоди водія ОСОБА_3 являються технічно неспроможними у виниклій дорожній обстановці.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження заподіяння матеріальної шкоди транспортному засобу ОСОБА_6 - автомобілю «Кіа», д.н.з. НОМЕР_3, з вини відповідача ОСОБА_3, позивачем суду надано документи, що підтверджують участь відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, висновок експертного дослідження щодо причин та механізму виникнення ДТП.

Відповідачем ОСОБА_3 достатніх доказів на підтвердження своїх заперечень щодо відсутності його вини в заподіянні шкоди майну позивача не було надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Результати дослідження № 1456/8975/13052 відповідачем не оспорювалися, передбаченим процесуальним законодавством правом заявити у даному провадженні клопотання про призначення судової трасологічної експертизи з метою з'ясування причин виникнення дорожньо - транспортної події ОСОБА_3 не скористався.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що завдана позивачу ОСОБА_6 моральна шкода була заподіяна з вини відповідача ОСОБА_3.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції фактично вийшов за межі позовних вимог та вирішив питання про вину ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, про що не просив позивач, не ґрунтуються на вимогах процесуального права та досліджених доказах з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_6 було заявлено до ОСОБА_3, зокрема, вимоги про стягнення відшкодування завданої моральної шкоди.

За правилами ст. 1167 ЦК України, правовою підставою для присудження відшкодування моральної шкоди є вина особи в заподіянні шкоди.

Таким чином, причинно - наслідковий зв'язок між фактом заподіяння моральної шкоди та діями особи, до якої заявлено вимоги про відшкодування, підлягає обов'язковому з'ясуванню судом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, суд надав належну оцінку поданим сторонами доказам та дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце 08 грудня 2011 року.

Таким чином, доводи скарги по те, що в ході вирішення спору суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3ОСОБА_5 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: