Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3420/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Степаненка О.М., за участю секретаря Дядюші К.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової суми заборгованості за договором позики, вказуючи, що 20.11.2011 на виконання умов договору позики, укладеного між ним та відповідачами, він передав останнім в борг 15000 доларів США із зобов'язаннями повернути таку суму на його вимогу. На підтвердження укладення вказаного договору, відповідачами було написано розписку. До цього часу відповідачі не повернули борг, в зв'язку з чим він звернувся до них із письмовою вимогою від 23.02.2016 про необхідність виконання зобов'язань, яка отримана ними особисто.

За положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України він має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням уточнених позовних вимог, які викладені в заяві ОСОБА_1 від 16.06.2016 та заявлених його представником за договором адвокатом Вакуленком О.П. в судовому засіданні 13.07.2016, просить стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на його користь суму боргу за договором позики від 20.11.2011 в сумі 372600 грн., що є еквівалентом 15000 доларам США за курсом Національного банку України на час ухвалення рішення, проценти за вказаним договором в сумі 132438,98 грн. відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, а також судові витрати, які складаються із сплат ним судового збору в сумі 6446 грн., а також витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 за договором адвокат Вакуленко О.П. вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог його довірителя від 16.06.2016 та заявлених ним в судовому засіданні 13.07.2016 підтримав просив позов задоволити враховуючи наявність боргової розписки та положень ч.1 ст. 1048 ЦК України. Просив також стягнути судові витрати відповідно до поданої квитанції про сплату судового збору та акту прийому передачі виконаних ним робіт по наданню правової допомоги ОСОБА_1

Представник відповідачів за довіреністю ОСОБА_5 позовні вимоги визнала частково, не заперечувала тому, що дійсно ОСОБА_2, ОСОБА_3 взяли в борг у ОСОБА_1 гроші в борг 15000 доларів США, про що написали розписку від 20.11.2011. Вважає, що вимоги щодо стягнення відсотків від суми позики є безпідставними так як розпискою такі сплати не були передбачені. Також частково не погоджується із сумою самого боргу, вказуючи, що в травні 2015 року ОСОБА_3 частково повернув ОСОБА_1 8000 грн. (387 доларів США по курсу 20,67 грн. за 1 долар США на 22.05.2015), а тому відповідачі визнають борг в сумі 14613 доларів США.

Суд, заслухавши доводи представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із відомостей розписки від 20.11.2011 ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 15000 доларів США, а ОСОБА_3 підтвердив факт отримання ними в борг від ОСОБА_1 цих грошей. Розписка не містить строку повернення грошей, а також в ній не встановлені проценти від суми позики.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За змістом частин 1, 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

23.02.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся із письмовою вимогою до відповідачів про необхідність виконання письмових зобов'язань, яка отримана ними особисто, а тому обов'язок позичальників повернути позику сплив через тридцять днів від дня пред'явлення позивачем вимоги, а враховуючи, що відповідачі отримали її 25.02.2016 такий строк настав 26.03.2016.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або в разі реального повернення йому коштів.

Як встановлено судом гроші, отримані в борг відповідачами, позивачу не повернуті, а тому він підлягає стягненню на користь ОСОБА_1

Статтею 541 ЦК передбачений солідарний обов'язок (солідарна вимога), яка виникає у випадках, встановлених договором або законом.

Приймаючи до уваги, що відповідно до умов розписки від 20.11.2011 гроші в борг отримали як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3, а тому згідно договору позики у них виникає солідарний обов'язок щодо повернення коштів.

Таким чином з урахуванням вимог позивача суд вважає, що із ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає стягненню солідарно на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 20.11.2011 в сумі 372600 грн., який відповідає еквіваленту 15000 доларам США по курсу Національного банку України на час ухвалення рішення.

Суд не прийняв доводи представника відповідачів про те, що в травні 2015 ОСОБА_3 частково повернув ОСОБА_1 8000 грн., так як останньою не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Диспозиція ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

А тому забезпечуючи таке право суд вважає, що із відповідачів також підлягають стягненню проценти на рівні облікової ставки Національного банку України за відповідний період в сумі 132438,98 грн. Вказана сума розрахована щомісячно за принципом: за курсом долара на відповідний місяць борг в сумі 15000 доларів США переводиться у національну валюту гривню, яка помножується на облікову ставку НБУ на цей період, ділиться на 365 днів та помножується на кількість днів у місяці, а отримана сума за кожний місяць додається, починаючи з квітня місяця 2013 (застосування принципу диспозитивності до вимог позивача) і закінчуючи 30.04.2016. Всього борг за договором позики від 20.11.2011, який підлягає стягненню, складає 505038,98 грн.

Підлягає стягненню із відповідачів в порядку ст. 88 ЦПК України в рівних частинах з кожного окремо і судові витрати, які складаються із часткової сплати судового збору в сумі 5050,39 грн. (пропорційно визначена до розміру задоволених вимог), а також частково витрати на правову допомогу в сумі 4060 грн.

Витрати на правову допомогу розраховані відповідно до Закону «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (02.12.2011 № 4191-VI) за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні (30 хв. з урахуванням відомостей журналів судових засідань), під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді (6 год. 30 хв.), а всього 7 год., які помножуються на 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі (7 год. х (1450х40%)=4060 грн.).

Керуючись ст. ст. 526, 541, 599, 1046-1049 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 12, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 169, 209, 212, 213, 215, 223, 294-296 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 20.11.2011 в сумі 372600 грн., проценти за вказаним договором в сумі 132438,98 грн., а всього 505038,98 грн.

Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які присуджені пропорційно задоволеним вимогам, а саме: сплату судового збору в сумі 5050,39 грн., витрати на правову допомогу в сумі 4060 грн., а всього 9110,39 грн. в рівних частинах з кожного окремо по 4555,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: О. М. Степаненко