Ухвала

іменем україни

25 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Дем`яносова М.В., ЛеванчукаА.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, комунальне підприємство «ЖКС «Північний», департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, виконавчий комітет Одеської міської ради, реєстраційна служба Одеського міського управляння юстиції в Одеській області, про зобов'язання вчинити певні дії, визнання недійсними та скасування декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкту до експлуатації, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання недійсним запису про державну реєстрацію права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 грудня

2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_5 у період з

2011 року до 2012 рокупроводила ремонт у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1, при виконанні яких знесла несучу стіну в квартирі, унаслідок чого в її квартирі № 123, яка розташована в тому самомубудинку на першому поверсі, з'явилися тріщини на стінах та стелі. Також позивач зазначала, що такі обставини загрожують міцності будинку і, як наслідок на безпечне життя у житловому будинку.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4, уточнивши позовні вимоги, просила суд зобов'язати ОСОБА_5 за власні кошти відновити відповідно до державних будівельних норм несучу стіну квартири АДРЕСА_1, що була демонтована під час реконструкції вказаної квартири, а саме: відновити стіну між приміщенням № 1 та приміщення № 6 згідно з технічним паспортом квартири станом на 12 жовтня 2011 року; визнати недійсною та скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт від 11 квітня 2012 року і декларацію про готовність об'єкту до експлуатації від 14 серпня 2012 року щодо реконструкції вказаної квартири; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на спірну квартиру від 27 вересня 2012 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_5, та запис про державну реєстрацію прав у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 власними силами і за власний рахунок відновити стіну між приміщенням № 1 та приміщенням № 6 у квартирі АДРЕСА_1 згідно з технічним паспортом вказаної квартири, виготовленим станом на 12 жовтня 2011 року.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалені в справі судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Відповідно до ст. 382 ЦК Українивласникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також: власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

У ч. 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Пунктом 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила) передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Згідно з пп. 1.4.4 Правил переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Пунктом 1.4.6 Правил передбачено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши фактичні обставини справи та давши належну оцінку доказам в їх сукупності, обґрунтовано виходив із того, що здійснивши реконструкцію квартири шляхом знесення несучої стіни, ОСОБА_6 порушила права мешканців житлового будинку, у тому числі й права позивача, що пов'язані з можливим руйнуванням та порушенням тривкості житлового будинку, а відтак відповідач зобов'язана за свій рахунок відновити стіну до попереднього стану згідно з технічним паспортом вказаної квартири, виготовленим станом на 12 жовтня 2011 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_5 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 грудня

2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

М.В.Дем`яносов

А.О.Леванчук