Справа №591/1617/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1103/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Ільченко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання- Пархоменко А.П,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 травня 2016 року

у цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

про визнання поруки припиненою, -

в с т а н о в и л а:

16 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою, мотивуючи свої доповнені вимоги тим, що 16 квітня 2008 року між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» (далі - ОСОБА_6), було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту в розмірі 57 400 доларів США, що еквівалентно 289 870,00 грн. терміном до 13 квітня 2029 року з процентною ставкою 9% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 по вказаному кредитному договору, між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки №197922 від 16 квітня 2008 року.

ОСОБА_3 доводить, що 28 липня 2010 року ПАТ «Укрсиббанк» направило на адресу ОСОБА_4 вимогу про дострокове погашення кредиту, якою було змінено строк виконання основного зобовязання на підставі п. 12.1 кредитного договору. ОСОБА_6 вимога до поручителя не була заявлена в межах шести місяців від дня настання цього строку, вона вважає, що її порука припинена з березня 2011 року. Крім того, підставою для визнання поруки припиненою є збільшення ПАТ «Укрсиббанк» в односторонньому порядку без повідомлення позичальника відсоткової ставки з 9% річних до 18% річних, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності як поручителя.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 травня 2016 року року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано припиненою поруку за договором поруки № 197922 від 16 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк».

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3

По суті доводить, що суд першої інстанції неправильно визначив момент виникнення у ПАТ «УкрСиббанк» права вимоги до позичальника та поручителів про дострокове повернення кредиту, оскільки прострочення позичальником сплати чергового платежу відбулося в грудні 2013 року, про що йому та поручителям було направлено вимогу в січні 2014 року, а позов про стягнення боргу за кредитним договором у повному обсязі подано в березні 2014 року. Банк дотримався шестимісячного строку предявлення вимоги до поручителя ОСОБА_3, у звязку з чим відсутні підстави вважати поруку припиненою. Крім того, зазначає, що нарахування Банком подвійної процентної ставки на прострочену суму основного боргу відбулося відповідно до умов п.1.3.1 кредитного договору, про які поручителю ОСОБА_3 було відомо на час укладання договору поруки.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 та представник ОСОБА_5 ОСОБА_8 проти доводів апеляційної скарги заперечували.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції по суті виходив з того, що надіславши 28 липня 2010 року ОСОБА_4 вимогу № 139/4/459-133 про повне дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, ОСОБА_6 змінив строк виконання основного зобовязання, який сплив через 32 дні після направлення вимоги. ОСОБА_6 пропустив шестимісячний строк для предявлення вимоги до поручителя ОСОБА_3, суд визнав поруку припиненою.

Проте, погодитись з такими висновками суду неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Названих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

З матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2008 року між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту в розмірі 57 400 доларів США, що еквівалентно 289 870,00 грн. терміном до 13 квітня 2029 року з процентною ставкою 9% річних (т.1, а.с. 10-17).

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 по вказаному кредитному договору, між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки №197922 від 16 квітня 2008 року (т.1, а.с. 19-21, 22-23).

Відповідно до п.1.2 договору поруки поручителю добре відомі усі умови вище зазначеного кредитного договору: сума ОСОБА_9 договору -57400 доларів США, термін виконання основного зобов'язання - 13 квітня 2029 року, інші умови ОСОБА_9 договору.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки п. 3.1 цього договору встановлено, що він діє до припинення усіх зобовязань боржника за кредитним договором.

Відповідно до довідки-розрахунку банку заборгованість ОСОБА_4 за кредитом станом на 25 лютого 2014 року становить 57495,27 доларів США, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в сумі 52932,45 доларів США (478387,60 грн.), заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4562,82 доларів США (41237,40 грн.), пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 239, 64 доларів США (2165,78 грн.), пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 329,11 доларів США (2974,42 грн.) (т.1 а.с.42-47).

28 липня 2010 року на адресу позичальника ОСОБА_4 ПАТ «УкрСиббанк» направив вимогу про усунення порушення зобовязання в сумі 607,53 доларів США та запропонував сплатити прострочену заборгованість протягом 31 календарного дня від дати отримання цієї вимоги. У разі незадоволення вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про усунення порушення позичальника було попереджено, що на 32 календарний день з дати отримання цього повідомлення термін повернення всієї суми кредиту та процентів буде вважатись таким що настав, а кредитна заборгованість обов'язковою до повернення в повному обсязі (т.1 а.с.170).

Станом на 17 серпня 2010 року прострочена заборгованість Позичальником в сумі 607, 53 дол. США сплачена, тобто Позичальник усунув порушення зобовязання протягом 31 дня, що були заявлені ПАТ «УкрСиббанк» в надісланій вимозі. Після цього, Позичальник продовжував виконувати належним чином свої зобовязання за кредитним договором до грудня 2013 року, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості (т.1 а.с.42-47) та не спростовано позивачем.

22 січня 2014 року у зв'язку з наявністю простроченої заборгованості станом на грудень 2013 року за ОСОБА_9 зобовязанням ОСОБА_6 знову направив Позичальнику та Поручителю ОСОБА_3 повідомлення про сплату простроченої заборгованості за кредитом, процентами та пені і повідомив, що в разі несплати протягом 31 календарного дня від дати отримання цього повідомлення, та попередження в тому, що на 32 календарний день з дати отримання цього повідомлення термін повернення всієї суми кредиту та процентів буде вважатись таким що настав, а кредитна заборгованість обов'язковою до повернення в повному обсязі (т.1 а.с.35-39).

У зв'язку з незадоволенням Позичальником та Поручителями вимоги ПАТ «УкрСиббанк» від 22 січня 2014 року про усунення порушення умов ОСОБА_9 договору, ПАТ «УкрСиббанк» 14 березня 2014 року звернулося до суду з позовною заявою про стягнення боргу за ОСОБА_9 договором у повному обсязі з Позичальника та Поручителів, в тому числі і ОСОБА_3, солідарно на підставі ст.1050 ЦК України.

Пунктом 1.2.2. Кредитного договору передбачено право банку на дострокове повернення кредиту та сплату нарахованих відсотків.

Пунктом 2.2 договору поруки передбачено те, що у разі прострочення виконання боржником ОСОБА_9 зобовязання банк направляє вимогу поручителю про усунення порушення зобовязання.

Таким чином, право вимоги до Позичальника та Поручителів на дострокове повернення кредиту у ПАТ «УкрСиббанк» в силу ст. 1050 ЦК України виникло після несплати Позичальником чергового платежу за кредитним договором в грудні 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що позов було подано в березні 2014 року, тобто в межах 6 місячного строку, що передбачений ст. 559 ЦК України (т.1 а.с. 1).

Проте, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував, а тому дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Перевіряючи доводи ОСОБА_3 про збільшення відсоткової ставки з 9% річних до 18 % та обсягу відповідальності поручителя, слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

На зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності поручителя не збільшується, його згода не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч.1 ст. 559 ЦК України.

Зі змісту п. 1.3.1 кредитного договору № 0 від 16 квітня 2008 року вбачається, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що жодних змін та додаткових договорів про збільшення відсоткової ставки до кредитного договору укладено не було, до основного зобовязання не були внесені зміни, які призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя, тому доводи ОСОБА_3 про збільшення розміру відсоткової ставки є безпідставними.

Процентна ставка 9% річних є незмінною, а про можливе застосування банком нарахування подвійної процентної ставки на прострочену суму основного боргу позичальнику та поручителю ОСОБА_3 було відомо на час укладання договору поруки, а тому підвищення відсоткової ставки на прострочений платіж в розмірі 18% річних ПАТ «УкрСиббанк» відбулось не в односторонньому порядку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення позову ОСОБА_3 відсутні, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягає стягненню 267 грн. 96 коп. - сума сплаченого Банком судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч.1 307, п.п. 1, 4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319, ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 травня 2016 року.

Відмовити в зустрічному позові ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на повернення судового збору 267 грн. 96 коп.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -