Дата документу 17.10.2016 Справа № 554/5746/13-ц
Провадження № 2/554/1178/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2016 року Октябрський районний суд м.Полтави в складі :

Головуючого судді - Тімошенко Н.В.,

при секретарі Бойко А.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника адвоката ОСОБА_2,

представників відповідачки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 селищної ради Зінківського району Полтавської області, третьої особи Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори про визнання заповіту нікчемним,

зустрічної позовної заяви ОСОБА_6 до ОСОБА_1, третьої особи Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

07.05.2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою та уточнивши вимоги в заяві від 21.07.2014 року прохала визнати нікчемними заповіт ОСОБА_8 на ім»я ОСОБА_6, який посвідчений секретарем Опішнянської селищної ради Зінківського району Полтавської області від 20.02.2002 року за реєстровим № 19 та дублікат заповіту ОСОБА_8 на ім»я ОСОБА_6, який посвідчений секретарем Опішнянської селищної ради Зінківського району Полтавської області від 17.04.2007 року за реєстровим № 69.

В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що 07.05.2012 року помер її дядько ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із спадкового майна, а саме: ? частини житлової квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

Звернувшись із заявою про прийняття спадщини за правом представлення згідно ст. 1266 ЦК України, 13.02.2013 року Четвертою Полтавською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після померлого 07.05.2012 року дядька ОСОБА_8, обґрунтовуючи тим, що із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_6, яка є спадкоємицею попередньої (четвертої) черги спадкування.

Окрім того, позивачка зазначає, що із листа Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори від 06.04.2013 року дізналася, що на ім»я ОСОБА_6 17.04.2007 року ОСОБА_7 селищною радою Зінківського району Полтавської області за р. № 69 було складено заповіт ОСОБА_8

Проте, в ході розгляду справи встановлено, що вказаний спірний заповіт є дублікатом, а сам заповіт посвідчений секретарем Опішнянської селищної ради Зінківського району Полтавської області 20.02.2002 року.

Спірний примірник заповіту, його дублікат не співпадають із їх архівними примірниками. Окрім того, в діях службових осіб селищної ради Зінківського району Полтавської області виявлено порушення вимог чинного законодавства про нотаріат та спадщину, зокрема на обох примірниках заповіту відсутні записи про те, що заповіт надрукований секретарем, заповідач прочитав його вголос та підписав, у селищній раді реєстри для реєстрації нотаріальних дій та алфавітні книги обліку заповітів не велися з 1999 року, а реєстрація всіх нотаріальних дій ведеться по книгах обліку вхідної і вихідної кореспонденції.

Вважає, що ОСОБА_7 селищна рада, на території якої на час посвідчення спірного заповіту та його дублікату діяла державна нотаріальна контора, не мала жодних повноважень на вчинення нотаріальних дій, зокрема і щодо складання на посвідчення, а тому заповіт та його дублікат складені із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемними.

24.05.2013 року до суду звернулася ОСОБА_6 із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення останньої від права на спадкування за законом після померлого ОСОБА_8, посилаючись на те, що відповідача під час хвороби дядька ОСОБА_8 ухилялася від надання йому допомоги та намагається неправомірно впливати та чинить тиск на позивачку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 первісний позов підтримала та просила задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові та уточненій заяві від 21.07.2014 року. Щодо зустрічного позову заперечували, посилаючись на те, що ОСОБА_1 постійно спілкувалася із покійним ОСОБА_8, разом із своєю сім»єю допомагали продуктами харчування, та надавали кошти на його поховання, окрім того, зазначали, що відповідачкою не надано доказів того, що померлий перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги.

Представники відповідачки ОСОБА_6 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 позов ОСОБА_1 не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Пояснили, що ОСОБА_6 з покійним ОСОБА_8 сумісно проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство з 22.12.1981 року по 07.05.2012 року, про що є рішення Октябрського районного суду від 29.01.2013 року. ОСОБА_6 останні роки життя ОСОБА_8 практично самостійно доглядала за останнім, який постійно хворів. Зустрічний позов про усунення ОСОБА_1 від права на спадкування за законом підтримали, обґрунтовуючи тим, що остання ухилялася від надання допомоги дядьку ОСОБА_8, який тяжко хворів та перебував у безпорадному стані, не давала грошей на придбання ліків, не відвідувала його.

Від представника відповідача ОСОБА_7 селищної ради Зінківського району Полтавської області надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Від представника третьої особи Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, при вирішення справи покладався на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_6 з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.05.2012 року помер ОСОБА_8 дядько позивачки ОСОБА_1, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із спадкового майна, а саме: житлової квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

13.02.2013 року Четвертою Полтавською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8, останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_6, як спадкоємиця четвертої черги спадкування, тобто є спадкоємицею попередньої черги.

20.02.2002 року заповіт ОСОБА_8 на ім»я ОСОБА_6, за реєстровим № 19 та 17.04.2007 року секретарем Опішнянської селищної ради Зінківського району Полтавської області посвідчений дублікат заповіту ОСОБА_8 на ім»я ОСОБА_6 за реєстровим №69.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28.01.2013 року встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_6 і ОСОБА_8 в квартирі 114 по вул. Г. Сталінграду у буд. 24, корп.. 2 у місті Полтаві однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 22.12.1981 року по 07.05.2012 року.

Спірні спадкові відносини в даній справі регулюються нормами Цивільним кодексом УРСР 1963 року (далі - ЦК УРСР), Цивільним кодексом України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року (далі - ЦК України), законами України « Про нотаріат», «Про місцеве самоврядування в Україні», а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно, або частину його(не включаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам.

20 лютого 2002 року ОСОБА_8 склав заповіт.

На день складання заповіту вимоги щодо нього були наступні: заповіт повинен бути укладений у письмовій формі із зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Будь - яких інших вимог до заповіту статті 541 ЦК УРСР не було передбачено, а також норми даного цивільного кодексу не містили норми визнання заповіту нікчемним.

Стаття 1257 Цивільного Кодексу України, 2003 року діє лише з 01.01.2004 року, тому не може бути застосована до правовідносин, які виникли до набрання чинності даним Кодексом, тобто до заповіту, складеного 20.02.2002 року.

З огляду вищенаведеного, підстави для визнання заповіту нікчемним від 20.02.2002 року, складеного ОСОБА_8 відсутні.

Крім того, слід зазначити, що суду наданий оригінал заповіту від 20.02.2002 року, який має письмову форму та зазначено: місце його складення « смт. Опішня Зіньківського районуДолтавської області; час його укладення - 20 лютого 2002 року;

- заповіт містить два особистих підпису заповідача ОСОБА_8, безпосередньо після тексту заповіту та внизу першої сторінки.

Серед делегованих повноважень, відповідно до підпункту 5 п.б ч.1 статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів селищних рад, зокрема, належить учинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Частиною 2 ст.37 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів селищних рад посвідчують заповіти.

Стаття 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» та статті 37 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що посадові особи виконкому селищних рад мають право посвідчувати заповіти.

Заповіт від 20 лютого 2002 року був посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_7 селищної ради ОСОБА_9

ОСОБА_10 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданого Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою 12.10.2013 року (т.1 а.с.222-226) міститься Запис у вказаному реєстрі про реєстрацію Заповіту та Дублікату заповіту ОСОБА_8, у ОСОБА_7 селищній раді Зінківського району, Полтавської області, що є доказом вчинення нотаріальної дії.

Дублікат - це другий примірник документа, що має однакову з оригіналом юридичну силу.

Доводи позивачки про те, що ОСОБА_7 державна нотаріальна контора Полтавської області діяла з 1993 року, спростовується витягом з державного реєстру, наданого самої позивачкою, відповідно до якого дата державної реєстрації юридичної особи є 29.12.2004 рік. (т.1 а.с. 7)

ОСОБА_10 кримінального провадження № 0000799 ухвалою слідчого судді Зіньківського міського суду від 23.09.2013 року та протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 25.09.2013 року у приміщенні ОСОБА_7 селищної ради Зіньківського району вилучено архівний примірник заповіту ОСОБА_8 від 20.02.2002 року та архівний примірник дублікату заповіту ОСОБА_8 від 17.04.2007 року.

Враховуючи викладене, суд був позбавлений можливості оглянути вказані документи в судовому засіданні.

Крім того, не знайшло свого підтвердження факт ухилення від надання допомоги ОСОБА_8 племінницею ОСОБА_1

ОСОБА_10 з ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом , якщо буде встановлено , що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ураховуючи вищевикладене, позовні та зустрічні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.. 1257, 1224 ЦК України, ст.. суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 селищної ради Зінківського району Полтавської області, третьої особи Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори про визнання заповітів нікчемними.

Відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_6 до ОСОБА_1, третьої особи Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.В.Тімошенко