Провадження номер 2/741/403/16
Єдиний унікальний номер 741/925/16
РІШЕННЯ

іменем України

18 липня 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, представляючи інтереси ОСОБА_2 на підставі довіреності, подав до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву в її інтересах до Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що 15 грудня 2014 року померла ОСОБА_4. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Пожежна, 3, у с. Плоске Носівського району Чернігівської області, який відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку були зареєстровані ОСОБА_4, яка померла 15.12.2014, та ОСОБА_5, який помер 11.05.2008. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким усе своє майно заповідала позивачеві. Спадщину позивач прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Вона також звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримала відмову у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Саме тому позивач просила судовим рішенням визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, просила суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав вимоги, викладені в позові.

Представник відповідача, Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не зявився. Сільський голова направив до суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 3 по вул. Пожежна у с. Плоске Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується довідкою Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 165 від 18 лютого 2016 року (а. с. 6).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_4 як члену колишнього колгоспного двору належала 1/2 частини житлового будинку № 3 по вул. Пожежна у с. Плоске Носівського району Чернігівської області.

15 грудня 2014 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 4).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 за життя склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла ОСОБА_2, що підтверджується копією заповіту (а. с. 8).

Із копії спадкової справи № 29/2016 до майна померлої ОСОБА_4 (а. с. 27-48) убачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4І, подавши заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частини вищезазначеного житлового будинку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 434/02-31 від 25 червня 2016 року (а. с. 19).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок № 3 по вул. Пожежна у с. Плоске Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 16-18).

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 15 грудня 2014 року, право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами вартістю 47373 грн. 50 коп., розташованого у с. Плоске Носівського району Чернігівської області по вул. Пожежна, №03, який складається з власне жилого будинку «А», крильця «а», крильця «а1», сараю «Б», літньої кухні «В», сараю «Г», погреба «П», криниці «К», огорожі №1,2,3, загальною площею 39,2 кв. м житловою площею 23,4 кв. м інвентаризаційною 94747 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий