Справа № 750/649/16-ц Провадження № 22-ц/795/1402/2016 Суддя у I інстанції Карапута Л. В.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя ОСОБА_1
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

14 липня 2016 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Євстафіїва О.К., Страшного М.М.,

з участю секретаря судового засідання Шкарупи Ю.В.,

ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Чернігівської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину квартири № 52, розташованої у будинку № 45 по проспекту Миру у м. Чернігові, в порядку спадкування за законом.

Позивач посилалась на те, що 03.04.2015 року померла її донька ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина на 1/2 частку спірної квартири. Позивач звернулась до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено в звязку з тим, що право власності на квартиру зареєстровано за чоловіком померлої ОСОБА_4

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, визнано за нею право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставив питання про скасування рішення суду, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено судом з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказував, що рішення суду першої інстанції суперечить приписам ст. 57 СК України, оскільки для купівлі спірної квартири він продав однокімнатну квартиру, що була подарована йому рідним дядьком, а отже була його особистою приватною власністю. Посилався на те, що судом не було взято до уваги показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які підтвердили, що на придбання спірної квартири було витрачено грошові кошти, отримані від продажу квартири та земельної ділянки.

В запереченні ОСОБА_2 просила відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_4, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни, зазначаючи, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність посилань відповідача на те, що спірна квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_4

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира була придбана під час шлюбу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а тому, в силу положень ст. 1261 ЦК України, ОСОБА_2, яка доводилась матір`ю померлій ОСОБА_6, має право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги.

Апеляційний суд знаходить, що даний висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи, суперечить нормам матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, 15 листопада 1987 року ОСОБА_4 та ОСОБА_10 уклали шлюб, відповідно до якого, ОСОБА_10 змінила прізвище на «Вакуленко» (а.с. 8).

З свідоцтва про смерть, копія якої містяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_6 03.04.2015 року померла (а.с. 6).

Квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, власником якої є ОСОБА_4, було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2012 року №1-2722 відповідно до інформаційної довідки від 09.11.2015 року №3598 КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 79).

Положеннями ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим, за правилами п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя грошовими коштами або працею в набутті майна.

Всупереч вимогам ст. 212-215 ЦПК України, суд не встановив за які кошти майно було набуте (джерело набуття), не перевірив та не спростував заперечення ОСОБА_4, показання свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 Зазначені свідки в суді засвідчили, що продавець спірної квартири ОСОБА_8 отримала від ОСОБА_4 16700 доларів США, від ОСОБА_9 4300 доларів США, після чого було підписано договір купівлі-продажу від 09.11.2012 року, укладений з відповідачем. Свідок ОСОБА_9 в суді засвідчив про те, що ним було передано ОСОБА_8 до оформлення договору купівлі-продажу власні кошти в сумі 4300 доларів США, отримані від продажу земельної ділянки та гаражу, що за матеріалами справи підтверджено довідкою Новозаводської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (а.с.86) та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11.10.2012 року ( а.с. 87).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що хоча спірну квартиру АДРЕСА_3 і було придбано ОСОБА_4 під час шлюбу з ОСОБА_6, однак за кошти, які переважно були його особистою приватною власністю, а також кошти, належні на праві власності його батьку.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції не можна визнати законним, воно підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину квартири № 52, розташовану у будинку № 45 по проспекту Миру у м. Чернігові, в порядку спадкування за законом.

В порядку розподілу судових витрат за ч.1 ст. 88 ЦПК України , з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати в сумі 1 273 грн 58 коп. за витрати, понесені останнім на сплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 57, 59, 61 СК України, ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 червня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину квартири № 52, розташованої у будинку № 45 по проспекту Миру у м. Чернігові,в порядку спадкування за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати, понесені останнім на сплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою, в сумі 1273 (одна тисяча двісті сімдесят три) грн. 58 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: