Провадження № 2-з/761/591/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з даним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 18 листопада 2016 року було відкрито провадження по даній справі.

Також, представник позивача подав заяву, у якій просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно, яке належать ОСОБА_1 на праві власності (автомобіль Mercedes-Benz Е 220,1994 року) та заборонити відчуження майна.

Свою вимогу обґрунтовує тим, що спір між сторонами є грошовим, то єдиною можливістю виконати рішення суду у випадку відмови відповідача від добровільного його виконання є діяльність органів державної виконавчої служби, яка в порядку вчинення виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження», вживає заходів до своєчасного та повного виконання рішення суду. Однак, у випадку відчуження свого майна відповідачем до винесення судового рішення у державного виконавця буде відсутня процесуальна можливість виконання рішення суд та стягнення на користь стягувача суми заборгованості, а у виконавчому провадженні буде постійно виноситись постанова про закінчення останнього у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі..

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З клопотання представника позивача вбачається, що в ньому належним чином не мотивовано те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не визначено майно відповідача на яке просить накласти арешт, крім того, не надано належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 може вчинити дії на відчуження належного йому майна.

Під час вивчення заяви позивача про забезпечення позову судом встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 151, 152 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення поданого цивільного позову.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя