Номер провадження: 22-ц/785/6562/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно та грошові внески в порядку спадкування за заповітом за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 7 грудня 2015 року до суду з вищевказаним позовом, вказала, що 9 березня 2004 року помер ОСОБА_6, який за життя 15 червня 2001 року склав заповіт на її імя на все своє майно. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 «а» в м. Білгород-Дністровський Одеської області, грошові кошти на рахунках в ВАТ «Державний ощадний банк України», прийняті ОСОБА_6 у спадщину після смерті сестри ОСОБА_7, померлої 9 липня 2000 року, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Крива Балка Саратського району Одеської області. Позивач зазначила, що звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини за заповітом, однак отримала відмову з підстав не проведення ОСОБА_6 за життя реєстрації права власності на квартиру та не переоформлення на своє імя грошових вкладів. Посилаючись на прийняття спадщини після ОСОБА_6, перешкоди в нотаріальному оформленні спадкових прав, позивач ОСОБА_3 просила встановити факт належності квартири АДРЕСА_1 «а» в м. Білгород-Дністровський та грошових коштів на рахунках в ВАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_6 після ОСОБА_7; встановити факт прийняття нею ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого 9 березня 2014 року, визнати за нею ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_2 «а» в м. Білгород-Дністровський Одеської області, на грошові кошти на рахунках №, НОМЕР_1, НОМЕР_2, №0715, №0793, №0844 в ВАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.2-4).

Відповідач ОСОБА_4 комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області пояснень, заперечень суду першої інстанції не надав.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2016 року позов задоволено частково; встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6, померлого 9 березня 2004 року; визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1 «а» в м. Білгород-Дністровський Одеської області; в частині вимог про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на грошові кошти на банківських рахунках відмовлено (а.с.49).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який не брав участі в справі, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Квартира №22 загальною площею 27,1 кв.м житловою площею 16,2 кв.м в будинку №5«а» по вул. Чапаєва в м. Білгород-Дністровський Одеської області належала на праві приватної власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 1 жовтня 1992 року. Реєстрація права власності ОСОБА_7 на квартиру на підставі договору була проведена бюро технічної інвентаризації, що підтверджено даними КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації станом на 31 грудня 2012 року (довідка №1593 від 26 листопада 2015 року, довідка №129 від 10 лютого 2016 року) (а.с.9-12,14, 42, 65).

ОСОБА_7 померла 9 липня 2000 року у віці 62 років (а.с.122). Спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилась (а.с.132, 135-137).

Рішенням Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 9 лютого 2004 року в справі №2-408-2004 за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлено факт прийняття ОСОБА_6 після смерті сестри ОСОБА_7, померлої 9 липня 2000 року, спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1 «а» в м. Білгород-Дністровський Одеської області (а.с.8, 65).

Згідно довідки №2-408-2004 від 18 жовтня 2016 року Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області справа №2-408-2004 знищена в результаті затоплення приміщення архіву суду (а.с.109). Поряд з цим, ОСОБА_3 надано належним чином посвідчену копію рішення суду, яку судом апеляційної інстанції досліджено. Крім того, згідно довідки №434 від 28 березня 2016 року КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційна справа на квартиру №22 в будинку №5 «а» по вул.Чапаєва в м.Білгород-Дністровський містить рішення Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 9 лютого 2004 року, яким встановлено факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_7 (а.с.65). Таким чином, незважаючи на те, що цивільна справа №2-408-2004 є знищеною, слід виходити з того, що рішення в справі за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_7 ухвалювалось та є чинним.

ОСОБА_6 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_3. Заповіт посвідчено секретарем виконкому Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області 15 червня 2001 року, зареєстровано в реєстрі за №29. Заповіт на день смерті ОСОБА_6 не скасовано, не змінено, що підтверджено відміткою секретаря сільської ради, проставленою на заповіті 9 вересня 2004 року, оригінал заповіту було надано ОСОБА_3 при зверненні до Саратської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.7, 116).

Згідно довідки №237 від 3 жовтня 2016 року сільського голови Кривобалківської сільської ради ОСОБА_6 проживав на території сільської ради, мав сестру ОСОБА_7. ОСОБА_6 тяжко хворів, догляд за ним здійснювала до смерті ОСОБА_3, на імя якої ОСОБА_6 склав 15 червня 2001 року заповіт. Про наявність інших родичів відомо не було, ніхто в село не приїздив, допомогу не надавав, догляд не здійснював (а.с.121).

ОСОБА_6 помер 9 березня 2004 року у віці 57 років (а.с.6, 114).

Спадкова справа №460-2004 до майна померлого 9 березня 2004 року ОСОБА_6 заведена 9 вересня 2004 року Саратською державною нотаріальною конторою Одеської області за заявою ОСОБА_3 як спадкоємця за заповітом, складеним на її імя ОСОБА_6, посвідченим 15 червня 2001 року секретарем виконкому Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим №29 (а.с.111-117, 135).

24 листопада 2015 року ОСОБА_3 приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 «а» в м. Білгород-Дністровський з підстав не надання правовстановлюючих документів на майно на імя ОСОБА_6 (а.с.16).

З огляду на вищевказані факти колегія суддів вважає встановленим наступне. ОСОБА_7 померла 9 липня 2000 року, відтак, правовідносини спадкування регулювались нормами розділу УП Цивільного кодексу України 1963 року (зі змінами та доповненнями), чинного на час відкриття спадщини. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, зокрема, на квартиру №22 в будинку №5 «а» по вул. Чапаєва в м.Білгород-Дністровський Одеської області. Спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилась. Спадкоємець першої черги спадкоємців за законом до майна померлої ОСОБА_7 ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та отримав рішення Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 9 лютого 2004 року про встановлення факту прийняття ним після смерті сестри ОСОБА_7 спадщини у вигляді квартири №22 в будинку №5 «а» по вул. Чапаєва в м. Білгород-Дністровський. Судове рішення є чинним, однак за життя ОСОБА_6 не провів державну реєстрацію права власності на квартиру на підставі судового рішення, що унеможливлює нотаріальне оформлення спадковими прав після смерті ОСОБА_6 та є підставою для звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на спадщину.

ОСОБА_6 помер 9 березня 2004 року, відтак, правовідносини спадкування регулюються нормами Книги шостої Цивільного кодексу України 2003 року (зі змінами та доповненнями), чинного на час відкриття спадщини.

Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Спадкування за законом здійснюється у разі: відсутності заповіту; повного або часткового визнання заповіту недійсним; неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом чи відмови від неї; усунення спадкоємця за заповітом від права на спадкування; охоплення заповітом лише частини спадщини.

ОСОБА_6 за життя склав 15 червня 2001 року заповіт на все своє майно на імя ОСОБА_3 Заповіт недійсним не визнано, ОСОБА_3 від спадщини не відмовилась, ОСОБА_3 від права на спадкування не усунена, спадщину прийняла в порядку та строки, встановлені статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України, відтак, спадкування після смерті ОСОБА_6 здійснюється за заповітом.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися наслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 прийняв спадщину у вигляді квартири №22 в будинку №5 «а» в м. Білгород-Дністровський, відтак, до складу спадщини ОСОБА_6 входить право на квартиру №22 в будинку №5 «а» в м. Білгород-Дністровський, прийняту у спадщину після ОСОБА_7

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, однак в силу не перевірки даних прийняття спадщини та заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_6 безпідставно задовольнив вимоги ОСОБА_3 в частині встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_6 Дані спадкової справи ОСОБА_6 вказують на те, що ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, проте не оформив своїх спадкових прав, а ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 шляхом звернення до нотаріальної контори в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини. Більш того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що діюче спадкове законодавство не передбачає встановлення факту прийняття спадщини, що відкрилася після 1 січня 2004 року, оскільки для спадкоємців, які пропустили строк для прийняття спадщини, передбачено звернення до суду з заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_3 в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Зазначені обставини згідно п.п.3,4 ч.1 ст.09 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду подано ОСОБА_5, який не брав участі в справі, однак посилається на те, що рішенням суду вирішено його права та обовязки на спадщину після смерті ОСОБА_6

В порядку перевірки доводів апеляційної скарги встановлено наступне.

Спадкова справа №460-2004 до майна померлого 9 березня 2004 року ОСОБА_6 заведена 9 вересня 2004 року Саратською державною нотаріальною конторою Одеської області за заявою ОСОБА_3 як спадкоємця за заповітом, складеним ОСОБА_6 на її ім'я, посвідченим 15 червня 2001 року секретарем виконкому Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим №29. Інші крім ОСОБА_3 особи до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини у встановлені статтями 1269, 1270 ЦК України порядку та строки не зверталися. ОСОБА_6 проживав один, відтак, осіб, які прийняли спадщину в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України, також не встановлено. Відтак, на час звернення ОСОБА_3 до суду з позовом були відсутні будь-які відомості про спадкоємців майна померлого ОСОБА_6

Апелянт ОСОБА_5 на протязі більш як десяти років до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не звертався, рівно як і не звертався більш як чотирнадцять років до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 Вперше до нотаріуса ОСОБА_5 звернувся у 2014 році з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, однак у прийнятті заяви було відмовлено з підстав пропуску строку (а.с.64). До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_5 звернувся у 2016 році після ухвалення рішення за позовом ОСОБА_3, однак у прийнятті заяви було відмовлено з підстав пропуску строку (а.с.67).

Родинність відносин ОСОБА_9 і ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 не підтверджена.

У серпні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради, Кривобалківської сільської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним заповіту, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року відкрито провадження в справі №495/6344/16-ц, рішення в справі по суті позовних вимог не прийнято (а.с.87).

Таким чином, ОСОБА_5 у разі встановлення судовим рішенням родинних відносин з ОСОБА_6 вважатиметься спадкоємцем за законом, однак спадкування все одно підлягатиме здійсненню за заповітом, складеним ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3 При здійсненні спадкування за заповітом говорити про порушення прав спадкоємців за законом безпідставно.

Отже, на даний час ОСОБА_5 не надано належних та допустимих доказів порушення оскаржуваним рішенням його прав на спадщину після смерті ОСОБА_6, відповідно, підстави для відмови ОСОБА_3 в задоволенні заявленого нею позову в порядку апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 відсутні.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2016 року в частині відмови ОСОБА_3 в задоволенні вимог щодо спадкування грошових вкладів на рахунках в банку не оскаржено, відтак, в силу положень статті 303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині вимог при даному апеляційному перегляді справи не перевіряється.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - змінити.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) після смерті ОСОБА_6, померлого 9 березня 2004 року, в порядку спадкування за заповітом, складеним ОСОБА_6, посвідченим 15 червня 2001 року секретарем виконкому Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим №29, право власності на однокімнатну квартиру №22 загальною площею 27,1 кв.м житловою площею 16,2 кв.м, що знаходиться в будинку №5 «а» по вулиці Чапаєва в м. Білгород-Дністровський Одеської області, прийняту ОСОБА_6 у спадщину в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_7, померлої 9 липня 2000 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2