_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7520/16-ц
Провадження № 2/520/3819/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11 про перерахунок часток у власності на домоволодіння та про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на частку житлового будинку № 114 по вул. Дача Ковалевського (колишня ОСОБА_12) в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_13, померлої 08 вересня 2014 року, та якій належало 101/1000 за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2009 року.

Свої вимоги мотивував тим, що після смерті його тітки ОСОБА_13 відкрилась спадщина у вигляді 101/1000 частин домоволодіння за адресою м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, буд. 144, а він є єдиним спадкоємцем за правом представлення.

Однак, позивач зазначає, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що розміри часток співвласників у вищевказаному домоволодінні в сумі не дорівнюють одиниці.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 18.07.2016 року від його представника ОСОБА_14 надійшла до суду заява про розгляд справи в її відсутність, в якій остання зазначала про неможливість її та її довірителя прийняти участь у судовому засіданні у зв'язку з зайнятістю на роботі та перебуванні у відпустці, позов підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОМР у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 27.07.2016 року представник ОСОБА_12 звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності відповідача.

У судове засідання зявились треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_8, які заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що на теперішній час деякі зі співвласників спірного домоволодіння, зокрема, ОСОБА_6, ОСОБА_9 померли; деякі співвласники виділили належні їм частини в окремі самостійні житлові будинки; деякі співвласники збільшили чи реконструйували приміщення, що перебувають в їх користкуванні, та продовжують оформлення дозвільних документів на ці переобладнання. Зазначали, що розуміють необхідність проведення перерахунку часток та не проти звернення до БТІ з метоюздійснення такого перерахунку часток, у зв'язку з чим вважають дане зверення з позовом передчасним.

Інші сторони по справі у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 06 вересня 2014 року померла ОСОБА_13, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_15 реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було складено відповідний актовий запис № 9127, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_16 І-ЖД № 390404.

Після її смерті відкрилась спадщина на 101/1000 частин домоволодіння за адресою м.Одеса, вул.. Дача Ковалевського, № 144, що складається з: в житловому будинку літ. «А»: 6-3 житлова, площею 20,3 кв.м.; 6-1 коридор, площею 7,9 кв.м., 6-2 кухня площею 10,0 кв.м., літня кухня під літ. «Ж1», вбиральня під літ. «З1», сарай під літ. «Р», що належала померлій на підставі постанови Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2009 року у справі № 2-А-235/09/1512.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Позивач зазначає, що спадкодавець ОСОБА_13 є його тіткою, інших спадкоємців майна померлої окрім нього не має, однак доказів цього суду надано не було.

Державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_17 23 квітня 2016 року було винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку домоволодіння, розташованого в місті Одесі, по вулиці Дача Ковалевського, будинок №144 після смерті ОСОБА_13, померлої 06 вересня 2014 року.

Підставою для відмови у вчинені нотаріальної дії стало те, що після проведення розрахунку часток у вищевказаному домоволодінні зясувалось, що розміри часток співвласників на цей житловий будинок в сумі не дорівнюють одиниці.

Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Дійсно, з довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 468110.72 від 04.03.2016 року вбачається, що за ОСОБА_13 зареєстровано право власності на 101/1000 частину зазначеного домоволодіння, 156/1000 частина за ОСОБА_2 (156/4000+156/4000), ОСОБА_3 (156/4000), ОСОБА_4 (156/4000), 112/1000 частин за ОСОБА_5 (112/2000 + 112/2000); 178/1000 частин за ОСОБА_18; 62/1000 частин за ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_19, ОСОБА_9, ОСОБА_11, розрахунок був проведений 07.03.2007 року на замовлення Київського районного суду м. Одеси, згідно з яким в фактичному користуванні міської ради знаходилася 41/1000 частина, право власності на яку не було зареєстровано.

Крім того, були зареєстровані права власності на окремі квартири в будинку № 144 по вулиці Дача Ковалевського в місті Одесі: квартира № 2 без вказівки частини домоволодіння за ОСОБА_20, ОСОБА_21 (згідно з розрахунком склала 61/1000 частину); на квартиру № 4, яка склала 1/10 частину домоволодіння, за ОСОБА_22, ОСОБА_23 (згідно з розрахунком склала 151/1000 частину, 80/1000 частин із яких на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2009 року, справа № 2-2741/09 були виділені із домоволодіння № 144 в три самостійних житлових будинків за поштовими адресами: м. Одеса, вулиця Дача Ковалевського, будинок № 144-Ж; м. Одеса, вулиця Дача Ковалевського, будинок № 144-Д; м. Одеса, вулиця Дача Ковалевського, будинок № 144-К, дата технічної інвентаризації: 04.03.2011 року); квартира № 8 без вказівки частини від домоволодіння за ОСОБА_20 (згідно з розрахунком склала 28/1000 частину).

На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2009 року, справа № 2-2741/09, колишня квартира № 10, яка згідно з розрахунком склала 110/1000 частини, була виділена в окремий житловий будинок за поштовою адресою: м. Одеса, вулиця Дача Ковалевського, буд. № 144/10, право власності на якій станом на 31.12.2012 року було зареєстровано за ОСОБА_24 (1/3 частина + 2/3 частини).

Згідно п. 3.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу, розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 року № 55 «Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2, 3/5, 1/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на обєкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю».

Розділом 3 даної Інструкції передбачено, що розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується бюро технічної інвентаризації за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд бере до уваги, що будь-яких доказів того, за ким у теперішній час та на підставі яких документів зареєстровано спірне домоволодіння, позивач суду не надав, з клопотаннями щодо витребування доказів, що дозволили б правильно визначити коло осіб, які повинні приймати участь у справі,до суду не звертався.

З незрозумілих підстав, відповідачем у справі визначена Одеська міська рада, у фактичному користуванні якої, згідно довідки КП "Бюро технічної інвентарізації" Одеської міської ради від 27.01.2016 року знаходяться лише 41/1000 частина спірного домоволодіння, право власності на яку не було взагалі зареєстровано. Таким чином, залишилось не зрозумілим, чим саме Одеська міська рада, яка навіть не є співвласником частини домоволодіння за адресою: вул. Дача Ковалевського, 144 у м. Одесі порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Разом з тим, як вбачається з копії технічного паспорту домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 144 від 18.06.2009 року, по вказаній адресі існують самочинно збудовані будівлі, які належать ОСОБА_25 та ОСОБА_15, які взагалі до участі у справі залучені не були.

Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги, що жодних доказів того, чи були введені вищевказані будівлі в експлуатацію, суду надано не було, так як і не було надано взагалі доказів загальної площі спірного домоволодіння у теперішній час

Крім того, вимога ОСОБА_26, викладена у пункті другому позовної заяви щодо направлення запиту до КП "БТІ" ОМР щодо проведення перерахунку часток не відповідає способам захисту порушеного права, визначеним в статті 16 ЦК Українии та не може бути задоволена.

При цьому позивачем не було надано до суду будь-яких доказів звернення до співвласників спірного домоволодіння та їх відмови у проведенні перерахунку часток.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно)

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею ст. 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до п. 3.4. ОСОБА_27 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила -1/2".

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Частиною 2 ст. 3 ЦПК України зазначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 у даній редакції до Одеської міської ради задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд вважає, що позивач не позбавлений права на звернення до суду з даним позовом до співвласників спірного домоволодіння у разі наявності доказів їх ухиляння від звернення до КП "БТІ" ОМР з метою проведення перерахунку часток у спірному домоволодінні.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При вирішенні спору суд враховує положення ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1226, 1261, 1270 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, про перерахунок часток у власності на домоволодіння та про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.