Справа № 346/2336/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1429/2016
Головуючий у 1 інстанції Обідняк В. Д.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_4 із позовом про визнання його таким, що втратив право на користування будинком по вул. Голинського, 13 у м. Коломиї. Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований у належному йому на праві власності будинку №13 по вул. Голинського у м. Коломиї, однак не проживає в ньому з 1991 року. Посилаючись на те, що відповідач тривалий час не проживає у вищевказаному будинку, що підтверджується показаннями свідків, просив позов задовольнити.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Постановлено визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житлом по вул. Голинського, 13 у м. Коломиї.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на те, що його належним чином не було повідомлено про розгляд даної справи, у звязку з чим він був позбавлений можливості надати свої пояснення та докази стосовно вимог позивача. Апелянт вказує на те, що у суду першої інстанції не було підстав для визнання його таким, що втратив право на користування житлом, оскільки він з 15.11.2010 року і по даний час перебуває на лікуванні в ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» у звязку із застосуванням до нього примусових заходів медичного характеру згідно постанови Коломийського міськрайонного суду від 06.09.2010 року. А тому, на його думку, за ним зберігається житлова площа та реєстрація. Крім того, ОСОБА_4 звертає увагу суду на те, що після закінчення лікування він має намір повернутися за місцем реєстрації, оскільки іншого житла для проживання він не має. Посилаючись на вищенаведене, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_4 не зявився, однак направив суду заяву про підтримання своєї апеляційної скарги, і просить справу розглядати у його відсутності.

ОСОБА_2 та його представник доводи апеляційної скарги заперечили. ОСОБА_2, зокрема пояснив, що його батько у своєму будинку ще у 1991 році прописав племінника дружини - ОСОБА_4 Однак, останній жодного дня у спірному будинку не жив, а проживав із своїми батьками. Орієнтовно у 1992 році він вибув з м. Коломиї. В подальшому у м. Торезі Донецької області ОСОБА_4 був засуджений за вчинення тяжкого злочину. Звільнився із місць позбавлення волі у 2010 році. Позивач зазначив, що реєстрація відповідача в успадкованому ним будинку створює йому певні перешкоди в реалізації прав власника, зокрема в оформленні права на отримання субсидії. Рішення суду позивач і його представник вважають законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача і його представника, пояснення свідка ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як член сім'ї власника житла, втратив право користування згаданим вище будинком у зв'язку із тривалим непроживанням там без поважних причин. Однак, повністю погодитись з цим висновком, на думку колегії суддів, не можна з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, який є племінником матері позивача, у названому жилому будинку зареєстрований у 1991 році. Власником жилого будинку №13 по вул. Голинського у м. Коломия на той час був батько позивача ОСОБА_6, який помер 15.04.2002 року. ОСОБА_2 успадкував цей будинок, про що йому 14.10.2003 року видано відповідне свідоцтво (копія свідоцтва - а.с.4), та здійснено реєстрацію його права власності на зазначене нерухоме майно (копія витягу від 03.11.2003 року а.с.5).

У п.34 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вказано, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Колегія суддів зауважує, що оскільки права членів сім'ї колишнього власника є похідними від прав власника, то з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням. Це випливає із положень ст.156 Житлового Кодексу України.

Новий власник будинку ОСОБА_2 заперечує можливість в подальшому користування його будинком відповідачем, який за твердженням свідка ОСОБА_5 (матір відповідача) у спірному будинку був тільки зареєстрований для можливості постановки на квартирний облік його сім'ї, а в дійсності постійно проживав в отриманій у 2007 році його батьками квартирі №20 по вул. Мазепи, 268А у м. Коломия. Отже, з переходом права власності на згаданий жилий будинок до спадкоємця ОСОБА_4 втратив право користування цим будинком.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин норму матеріального права ст.405 ЦК України, оскільки правовідносини щодо користування житлом бувшим членом сім'ї власника врегульовано згаданою нормою - ст.156 ЖК України та ст.391 ЦК України, в якій зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки оскаржене рішення не можна вважати законним і обгрунтованим, воно не може бути залишене в силі. В даній справі є правові підстави для ухвалення нового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218; 303; 307; 309; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року в даній справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, задовольнити. Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком №13 по вул. Голинського (Молодіжна) у м. Коломия.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_7