Справа № 212/2875/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року м. Кривий Ріг Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Т.І. Тимошенко

за участі секретаря судового засідання І.О. Мариненко

розглянув у відкритому судовому засіданні за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Системавтоматика» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Системавтоматика» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 у своїй позовній заяві суду зазначила, що наказом № 6-к від 01 лютого 2010 року вона була прийнята з 01 лютого 2010 року на товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Системавтоматика» на посаду інженера-конструктора Ш категорії по переведенню з ТОВ «Промспецавтоматика» відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП України. 15 березня 2011 року наказом № 10-п від 15 березня 2011 року, вона була переведена начальником проектного відділу. 21 травня 2014 року позивач була звільнена з займаної посади ТОВ «НВП «Системавтоматика» на підставі наказу № 13-к, за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. На день звільнення відповідач з нею у повному обсязі не розрахувався.Нею було направлено відповідачу заяву від 08 лютого 2016 року про надання довідки про роботу на даному підприємстві із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи, розміру заробітної плати, із зазначенням розміру заборгованості по всім виплатам. Заяву відповідач отримав 13 лютого 2016 року, про що є відмітка на повідомленні про вручення листа.Оскільки відповідач неправомірно відмовився виплачувати заробітну плату в день звільнення, з відповідача на її користь відлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку. Тому вона просила суд, згідно своїх уточнених позовних вимог, стягнути з ТОВ «НВП «Системавтоматика» на її ОСОБА_1 користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 1315 гривень 77 копійок, стягнути з ТОВ «НВП «Системавтоматика» на її ОСОБА_1 користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 32195 гривень 00 копійок, та стягнути з ТОВ «НВП «Системавтоматика» на її ОСОБА_1 користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Позивачка в судовому засіданні свої уточнені вимоги підтримала у повному обсязі посилаючись на те що, з наданого відповідачем заперечення та додатків вона погоджується з сумою нарахувань заборгованості по заробітній платі та кількості відпрацьованих годин, яка виявилась меншою ніж було зазначено нею в первинних вимогах, та у повному обсязі підтримала збільшену суму позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 32195 гривень 00 копійок, та стягнення з відповідача суми сплаченого нею судового збору.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги, згідно уточнених позовних вимог позивачки, визнав частково в частині заборгованість по заробітній платі в розмірі 1315 гривень 77 копійок у повному обсязі та не визнав вимогу в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 32195 гривень 00 копійок .В обґрунтування свого заперечення суду зазначив що, наданий ним у якості доказів розрахунок нарахованої та виплаченої позивачці заробітної плати за вказаний у позові період є більш детальний в ньому наведений помісячний розрахунок нарахованої, належної до виплати позивачці заробітної плати та утримань з неї за вказаний період.

На момент звільнення позивачки належали до виплати заробітна плата за квітень 2014 року у розмірі 850 гривень 40 копійок, та заробітна плата за травень 2014 року у розмірі 464 гривні 77 копійок. Загальна сума заборгованості ТОВ «НВП «Системавтоматика» по заробітній платі перед позивачкою складає 1315 гривень 77 копійок.

Що до стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідач просив відмовити у повному обсязі з наступних підстав. На момент звільнення за власним бажанням 21 травня 2014 року, позивачка мала знати та усвідомлювати той факт, що ТОВ «НВП «Системавтоматика» має у день звільнення здійснити повний розрахунок з нею по усім належним виплатам. Але, незважаючи на це, позивачка у день звільнення, отримуючи трудову книжку, жодним чином не поцікавилась виплатами на її користь.

Таким чином, позивачка на момент звільнення усвідомлювала наявність перед нею з боку ТОВ «НВП «Системавтоматика» зобов'язань з виплати заробітної плати.

Згідно з Постановою ВСУ від 3 липня 2013 року по справі № 6-60цс13, «...при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене відшкодування в тому випадку, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору».

Водночас, згідно з Рішенням Конституційного суду у справі № 1-5/2012, «...для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.»

Оскільки, позивачці було відомо про наявність перед нею заборгованості із заробітної плати з боку ТОВ «НВП «Системавтоматика» на момент звільнення, він просив суд відмовити позивачці у задоволенні вимоги, щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку через сплив терміну позовної давнини.

Судом в судовому засіданні встановлено що, наказом № 6-к від 01 лютого 2010 року позивачка ОСОБА_1 була прийнята на роботу з 01 лютого 2010 року на товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Системавтоматика» на посаду інженера-конструктора Ш категорії по переведенню з ТОВ «Промспецавтоматика» відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП України. 15 березня 2011 року наказом № 10-п від 15 березня 2011 року, вона була переведена начальником проектного відділу. 21 травня 2014 року позивачка була звільнена з займаної посади ТОВ «НВП «Системавтоматика» на підставі наказу № 13-к, за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. На день звільнення відповідач не провів повного розрахунку з позивачкою ОСОБА_1 На момент звільнення позивачки їй належали до виплати заробітна плата за квітень 2014 року у розмірі 850 гривень 40 копійок, та заробітна плата за травень 2014 року у розмірі 464 гривні 77 копійок, усього у загальній сумі заборгованість відповідача ТОВ «НВП «Системавтоматика» по заробітній платі перед позивачкою складає 1315 гривень 77 копійок, заборгованість у зазначеній сумі визнано відповідачем у справі тому згідно до ст. 61 ЦПК України позивачка звільняється від обовязку доказування своїх вимог у зазначеній частині.

Позивачкою 08 лютого 2016 року було направлено відповідачу заяву про надання довідки про роботу на даному підприємстві із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи, розміру заробітної плати, із зазначенням розміру заборгованості по всім виплатам. Зазначену заяву відповідачем отримано 13 лютого 2016 року, про що є відмітка на повідомленні про вручення листа, яке надане позивачкою суду у якості доказу. Однак відповідачем відповідної довідки позивачці надано не було, зазначена обставина на думку суду є у повному обсязі доведеною, та не заперечувалась відповідачем, тому суд дійшов висновку про недоведеність факту на який посилався відповідач у своєму запереченні зазначаючи що, позивачці на момент звільнення було відомо про наявність заборгованості відповідача ТОВ «НВП «Системавтоматика» по заробітній платі перед позивачкою, що спростовує твердження відповідача про закінчення процесуального строку для звернення до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні який розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Оскільки згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України відповідно до рішення Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22 лютого 2012 року у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Офіційне тлумачення положення частини другої статті 233 згідно до рішення Конституційного Суду № 8-рп/2013 від 15.10.2013, № 9-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Позивачка звільнилась з підприємства відповідача і їй з вини відповідача не були виплачені всі суми, що повинні були їй виплачені в день звільнення, а саме суми недоплати заробітної плати.

Визначена судом сума заробітної плати позивачки не виплачена їй відповідачем складає 1315 гривень 77 копійок, день виплати цієї суми є днем фактичного розрахунку щодо виплати заробітної плати за час роботи позивачки. Час затримки виплати заробітної плати відповідачем позивачці згідно до наданого суду відповідачем належним чином завіреного розрахунку середньої заробітної плати який суд приймає як належний та допустимий доказ, з врахуванням усіх належних відрахувань складає 500 робочих днів. Середньоденна заробітна плата позивачки на момент звільнення 27 гривень 62 копійки про що свідчить надана відповідачем довідка з розрахунком.

Виходячи з викладеного суд вважає що з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Системавтоматика» на користь позивачки повинна бути стягнена сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при її звільнені, передбачена ст. 117 КЗпП України виходячи, з розрахунку 500 робочих днів затримки помножені на 27 гривень 62 копійки що складає 13810 гривень 00 копійок, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнена суми заборгованості по заробітній платі у повному обсязі в розмірі 1315 гривень 77 копійок , та в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені ОСОБА_1 частково в розмірі 13810 гривень 00 копійок.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сума сплаченого нею судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3, 4, 10-11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, 116, 117, 233 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Системавтоматика» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 1315 гривень 77 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Системавтоматика» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13810 гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Системавтоматика» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т. І. Тимошенко