Справа № 305/489/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Панька В. Ф., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря - Шукаль О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ "Кредитні ініціативи" на рішення Рахівського районного суду від 28 вересня 2016 року по справі за позовом ТОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» пред'явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 13 серпня 2007 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1270 на суму 59 400 доларів США під 12, 9 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків за ним - не пізніше 12 серпня 2027 року.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та TOB «Кредитні ініціативи» був укладений Договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2.2. цього договору внаслідок передачі (відступлення) Кредитного портфеля за цим Договором, новий Кредитор набуває усіх Прав вимоги первісного Кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями Позичальників на заставне майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними договорами забезпечення.

Своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 1 лютого 2014 року у нього виникла прострочена заборгованість по кредиту, а саме:

-57 170 доларів США (456 959, 81 грн.) борг по кредиту;

-36 198, 81 доларів США (289 337, 09 грн.) борг по відсоткам;

-5437, 59 доларів США (43 462, 66 грн.) пеня.

У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість згідно кредитного договору в розмірі 789 759, 56 грн.

Ухвалою Рахівського районного суду від 5 травня 2014 року провадження у даній справі було закрито. Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що дані позовні вимоги вже були предметом судового розгляду, згідно рішення Рахівського районного суду від 18 жовтня 2010 року вони були вирішені і це рішення набрало законної сили.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 30 вересня 2014 року ухвалу місцевого суду в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотками та пені було скасовано, а справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Рахівського районного суду від 28 вересня 2016 року в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 289 337, 09 грн. (відсотки) та 43 462, 66 грн. (пеня) - відмовлено.

На це рішення ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції представник позивача скаргу підтримав та просив задовольнити, представник відповідача скаргу не визнав та просив відхилити як безпідставну.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Встановлено, що 13 серпня 2007 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1270 на суму 59 400 доларів США під 12, 9 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків за ним - не пізніше 12 серпня 2027 року.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та TOB «Кредитні ініціативи» був укладений Договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2.2. цього договору внаслідок передачі (відступлення) Кредитного портфеля за цим Договором, новий Кредитор набуває усіх Прав вимоги первісного Кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями Позичальників на заставне майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними договорами забезпечення.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» вказало, що своїх зобов'язань позичальниця ОСОБА_1 належним чином не виконала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість по кредиту, зокрема: 57 170 доларів США (456 959, 81 грн.) борг по кредиту; 36 198, 81 доларів США (289 337, 09 грн.) борг по відсоткам; 5437, 59 доларів США (43 462, 66 грн.) пеня.

Ухвалою Рахівського районного суду від 5 травня 2014 року провадження у даній справі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором закрито з підстав, передбачених ч. 2 ст. 205 ЦПК України (Т.1, а.с.83).

Підставою закриття провадження у справі стало наявність рішення Рахівського районного суду від 18 жовтня 2010 року у справі № 2-467/10, яким стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Промінвестбанк» борг по кредитним договорам № 1269, № 1270, № 1271 в розмірі 1 551 562, 95 грн., звернувши стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 30 вересня 2014 року ухвала місцевого суду про закриття провадження в справі була скасована в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотками та пені і в цій частині справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зі змісту цієї ухвали апеляційного суду слідує, що для продовження розгляду було направлено позов в частині стягнення боргу за відсотками в розмірі 36 198, 81 доларів США (289 337, 09 грн.), а також пені в розмірі 5437, 59 доларів США (43 462, 66 грн.), що утворилися станом на 01 лютого 2014 року (Т.1, а.с.122-126).

Відмовляючи у задоволенні цих вимог рішенням від 28 вересня 2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що хоча умовами кредитного договору було погоджено кінцевий строк його виконання позичальником, однак у подальшому цей строк було змінено у зв'язку зі зверненням до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості. Після прийняття відповідного рішення суду припинився обов'язок позичальника сплачувати чергові платежі та виник обов'язок дострокового повернення кредиту в повному обсязі та відсотків за фактичний час користування ним (Т.2, а.с.30-35).

При цьому, місцевий суд врахував, що умовами п. 2.3 кредитного договору сторонами було погоджено кінцевий строк повного повернення кредиту 13.08.2017 року.

Умовами п. п. 2.4., 5.2.1 кредитного договору передбачено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту та процентів згідно Графіку (додаток № 1 до договору) щомісячними рівними частинами.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК). Правовими наслідками порушення зобов'язання є зміна умов зобов'язання (ст. 611 ЦК).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Внаслідок прострочення позичальником виконання зобов'язання зі сплати щомісячних (чергових) платежів в погашення кредиту та звернення кредитора до суду з вимогою до позичальника про дострокове стягнення як простроченої, так і поточної заборгованості по кредиту, строк виконання зобов'язання з повернення якої не наступив (залишку кредиту), відповідно ст. 611 ЦК відбулася зміна умов кредитного зобов'язання.

Зміна кредитором первісно встановленого договором строку виконання зобов'язання з повного повернення кредиту та прийняття судом рішення за вимогою кредитора про дострокове стягнення кредиту створила правові наслідки у вигляді зміни зобов'язання в частині припинення зобов'язання позичальника з подальшої сплати щомісячних (чергових) платежів з погашення кредиту і відсотків.

Судовим рішенням як юридичним фактом можуть породжуватися, змінюватися та припинятися правовідносини (п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

В даному випадку місцевий суд констатував, що попереднім рішенням суду про дострокове стягнення кредиту за результатами розгляду справи № 2-467/10 у зв'язку з реалізацією кредитором права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК, було змінено зобов'язання, в силу якого кредитор має право вимоги, а позичальник зобов'язаний достроково повністю повернути кредит і сплатити належні кредитору відсотки. Отже, суд визнав, що судове рішення про дострокове стягнення з позичальника заборгованості за відсутності його реального виконання не свідчить про повне припинення договірних правовідносин між сторонами та не звільняє позичальника від відповідальності зі сплати коштів, передбачених ст. 625 ЦК України. Однак, у даному випадку позивач не пред'являв своїх вимог з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України. Крім того, на підтвердження своїх вимог про стягнення пені та відсотків позивач надав розрахунок, здійснений з 17.12.2012 року, в той час як до стягнення заявлені відсотки та пеня за весь час користування кредитом (з 13.08.2007 р.). Цей розрахунок не містить періодів нарахувань, їх способу та інших деталей. На ухвалу суду про витребування доказів позивач не відреагував, отже не довів своїх вимог належним чином. Апеляційний суд погоджується з таким висновком та констатує наступне.

Рішенням Рахівського районного суду від 18 жовтня 2010 року насправді вирішено вимогу про стягнення з трьох відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за трьома кредитними договорами № 1266, № 1270, № 1271 від 13.08.2007 року в сумі 1 551 562, 95 грн. Ця сума зазначена в судовому рішенні в гривнях сумарно за трьома кредитами та відносно всіх трьох відповідачів. В мотивувальній частині цього рішення деталізація цієї суми відсутня (Справа № 2-467/10, а.с.104-105).

В мотивувальній частині цього судового рішення від 18 жовтня 2010 року розмір заборгованості, стягнутої саме з відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 1270 від 13.08.2007 р., також не конкретизовано. Апеляційним судом було досліджено матеріали справи № 2-467/10 та встановлено, що у позові, який був предметом розгляду у цій справі, також вказані вимоги не конкретизовано (М.С. № 2-467/10, а.с.4-6). В матеріалах цієї справи наявна лише довідка про заборгованість ОСОБА_1, в якій зазначено, що станом на 11 лютого 2010 року загальна заборгованість згідно кредитного договору № 1270 від 13.08.2007 р. склала 65 411, 90 доларів США, що по курсу НБУ станом на 11.02.2010 року становить 523 949, 32 грн. (а.с.46).

Цій довідці не надано жодної оцінки у тексті судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду справи № 2-467/10. Водночас, вона частково процитована у тексті ухвали апеляційного суду від 30 вересня 2014 року у даній судові справі, якою було частково скасовано ухвалу Рахівського районного суду від 5 травня 2014 року (Т.1, а.с.124).

Пред'являючи позов про стягнення заборгованості по кредиту № 1270 від 13.08.2007 року з відповідачки ОСОБА_1 у даній судовій справі, позивач вказує сумарний розмір цієї заборгованості станом на 01.02.2014 року без детального розрахунку (Т.1, а.с.2-3). Документ, доданий до матеріалів позовної заяви під назвою «розрахунок суми заборгованості» є недостатнім доказом на підтвердження суми заборгованості: не враховує суми коштів, стягнутих рішенням від 18 жовтня 2010 року, охоплює період з 17.12.2012 року по 01.02.2014 року без зазначення бази нарахувань, їх підстав тощо (Т.1, а.с.23). Під час розгляду справи судом першої інстанції було постановлено ухвалу про витребування доказів від позивача (Т.1, а.с.212), яка виконана не була. Натомість ТОВ «Кредитні ініціативи» надало суду письмову заяву, в якій просило врахувати виключно той розрахунок боргу, який було додано до позовної заяви (Т.1, а.с.238-239).

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» також наголошує на тому, що на думку товариства, наявних у справі доказів було достатньо для задоволення заявлених позовних вимог, а витребування судом першої інстанції додаткових доказів було безпідставним. При цьому, апелянт також вказує й на те, що рішення Рахівського районного суду від 18 жовтня 2010 року не було виконано, оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» не зверталося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та не набуло статусу стягувача. У подальшому рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 січня 2015 року по справі № 369/10369/14-ц було визнано недійсним іпотечний договір № 1271, укладений з ОСОБА_3 Оскільки рішення від 18 жовтня 2010 року передбачало стягнення боргу з трьох відповідачів, у тому числі й кредитного договору № 1271, укладеного з ОСОБА_3 (який не є стороною у даній справі), товариство вважає, що рішення від 18 жовтня 2010 року втратило юридичну силу внаслідок зміни фактичних обставин (Т.2, а.с.40), тому просило стягнути всю суму боргу, заявлену у первинному позові. Водночас додаткових доказів в апеляційному суді на підтвердження розміру заборгованості позивач не надав.

Отже, колегія констатує, що окрім розрахунку, поданого до первинної позовної заяви, позивач не подав суду жодного іншого доказу на підтвердження розміру заборгованості, яка заявлена у позові, однак цього розрахунку є недостатньо.

При цьому, колегія констатує, що твердження апелянта про те, що судове рішення Рахівського районного суду від 18 жовтня 2010 року втратило юридичну силу не знайшло підтвердження: це рішення є чинним, юридичної сили не втратило, і ніким не скасовано, а позивач не позбавлений права набути статусу сторони виконавчого провадження в рамках процедури виконання цього рішення у порядку, визначеному законом.

За цих обставин виходячи із принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, закріплених у ст. 10, 11, 303 ЦПК України, колегія вважає, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позову у даній справі правомірно, підстав для зміни та скасування рішення суду немає.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ТОВ "Кредитні ініціативи" - відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від 28 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді