У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Закропивного О.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Кадєтової О.В.,

КарпенкоС.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 9 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 3 вересня 2014 року приблизно о 20 год. 30 хв. на перехресті вул. Шевченка та вул. Воровського у м. Кременчуці Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої зіткнулися автомобілі «ИЖ-21251», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та «ЗАЗ ТР 69», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_4

Зазначав, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася із вини відповідача ОСОБА_4, що підтверджується постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 вересня 2014 року у справі № 524/8413/14-п про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 застрахована у страховій компанії «Провідна» (далі - СК «Провідна»). Після дорожньо-транспортної пригоди та прийняття рішення у справі про адміністративне правопорушення СК «Провідна» 2 жовтня 2014 року позивачеві було виплачено страхове відшкодування у розмірі 6 тис грн.

Проте позивач зазначав, що своїми неправомірними діями відповідач завдав йому моральної шкоди, душевних страждань у зв'язку із пошкодженням належного йому майна. Крім того, розмір страхового відшкодування на ремонт належного позивачеві автомобіля становив лише 6 тис. грн, яких не вистачало для проведення повноцінного і належного ремонту, тому позивачеві довелося витрачати власні кошти із сімейного бюджету, що також спричинило йому додаткові сильні душевні переживання, його емоційний стан було пригнічено. Просив стягнути з відповідача 15 тис. грн моральної шкоди.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 9 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 12 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_4 йому спричинено моральну шкоду у вигляді фізичних чи моральних страждань, що призвело до передчасного, значного погіршення стану здоров'я, втрату певної вигоди, відповідних наслідків в ускладненні стану здоров'я та істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, що у свою чергу призвело до додаткових зусиль для організації ним свого життя.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 3 вересня 2014 року приблизно о 20 год. 30 хв. на перехресті вул. Шевченка та вул. Воровського у м. Кременчуці Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода під час якої зіткнулися автомобілі «ИЖ-21251», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_3 та «ЗАЗ ТР 69», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_4

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 вересня 2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у скоєнні правопорушення за ст. 124 КпАП України та притягнуто його до адміністративної відповідальності із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 36 грн 54 копна користь держави.

Відповідно до Поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4966479 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ СК «Провідна» на строк з 8 квітня 2014 року до 7 квітня 2015 року.

Страховим актом 1 від 17 вересня 2014 року № сума завданого збитку транспортному засобу потерпілого ОСОБА_3 оцінена у 6 500 грн.

Згідно з договором про врегулювання страхового випадку за договором від 5 квітня 2014 року № АС/4966479, укладеним 17 вересня 2014 року між третьою особою ПрАТ «СК «Провідна» та позивачем ОСОБА_3, страховик та потерпілий дійшли згоди, що розмір страхового відшкодування за договором по події, що сталася 3 вересня 2014 року за участю транспортного засобу марки «ИЖ 21251», державний номерний знак НОМЕР_1, складає 6 тис. грн.

Пунктом 4 договору визначено, що потерпілий погоджується із розміром страхового відшкодування, визначеним у п. п. 3 і 4 цього Договору, та зобов'язується у майбутньому не пред'являти фінансових, матеріальних та іншого роду вимог та претензій, у т.ч. будь-яких штрафних санкцій, неустойки, пені, річних; індекс інфляції, моральної шкоди тощо та будь-яких інших вимог та претензій майнового та немайнового характеру до страховика з питань виплати на його користь страхового відшкодування та компенсації інших матеріальних або моральних збитків, пов'язаних з подією, яка сталася 3 вересня 2014 року за участю транспортного засобу «ИЖ 21251», державний номерний знак НОМЕР_1.

Як убачається з відомості про виплати сум страхових відшкодувань від 30 вересня 2014 року № ВПТ-011837, ПрАТ СК «Провідна» у рахунок відшкодування заподіяної шкоди сплатило ОСОБА_3 за договором страхування № АС/4966479 кошти в сумі 6 тис. грн.

Суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки між потерпілим та страховиком укладено договір про врегулювання страхового випадку, і страховиком виплачено кошти у розмірі 6 тис. грн.

Проте суди не звернули уваги на те, що такий договір укладено між страховиком та потерпілим, і потерпілий відповідно до п. п. 3, 4 зобов'язується не пред'являти претензій майнового характеру саме до страховика, а не до винної особи.

Внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав моральних страждань, що були спричинені йому неправомірною поведінкою відповідача, яка встановлена постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 вересня 2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Тобто ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Таким чином, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову є передчасним.

Згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про необхідність задоволення касаційної скарги із скасуванням судових рішень та направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 9 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 12 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Закропивний

Судді: Ю.Г. Іваненко

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко

І.М.Фаловська