У х в а л а

іменем україни

13 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Дьміної О.О., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_4 про стягнення збитків, стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі, за касаційними скаргами ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_4, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» на рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом у якому просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» (далі − ТОВ «Агрофірма «Косівщинська») на її користь 2 317 грн 20 коп., з яких заборгованість по орендній платі − 1762 грн 35 коп., 3% річних − 105 грн 45 коп., інфляційне збільшення заборгованості − 449 грн 40 коп., розірвати договір оренди землі від 06 січня 2005 року укладений між нею та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», а також стягнути з відповідача судові витрати.

ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулось із зустрічним позовом про стягнення збитків, стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі, пославшись на те, що відповідно до договору оренди землі, ОСОБА_4 передала належну їй земельну ділянку в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції з терміном дії договору 5 років, а відповідно до п.1.3. додаткового договору - на 10 років. ОСОБА_4 зобов'язалася не вчиняти дії, які б перешкоджали б орендарю користуватися земельною ділянкою( п. 29 договору). Не дивлячись на це, ОСОБА_4 на підставі договору від 15 січня 2011 року передала належну їй земельну ділянку в оренду третій особі - ТОВ «Авіс-Україна». У відповідності з укладеним договором ТОВ «Авіс-Україна» обробляло земельну ділянку ОСОБА_4 протягом 2013-2014 років, а ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» була позбавлена можливості, внаслідок чого були порушені права ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», яка понесла збитки внаслідок протиправних дій ОСОБА_4, в тому числі збитки в розмірі 13 613 грн 26 коп. Оскільки ОСОБА_4 порушила умови укладеного договору, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» просила розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений з ОСОБА_4, стягнути з ОСОБА_4 1 443 грн 01 коп. виплаченої за 2013 рік орендної плати з урахуванням суми переплати, стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» 13 613 грн 26 коп. збитків.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 05 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2016 року, у задоволенні позовів відмовлено за їх необґрунтованістю.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_4, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 та ухвалити в цій частині нове про задоволення позову у іншій частині рішення залишити без змін, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ТОВ «Агрофірма «Косівщинська»просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» та ухвалити в цій частині нове про задоволення позову у іншій частині рішення залишити без змін, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційнихскарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки була виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з урахуванням інфляційних збитків та пені. Сам лише факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може свідчити про систематичне невиконання зобов'язань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», суди правильно виходили із того, що товариство не довело, що не обробляло та не могло обробляти протягом 2013−2014 років земельну ділянку ОСОБА_4, а тому відсутні правові підстави для повернення сплаченої відповідачем позивачеві орендної плати за 2013 рік. Крім того ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надало доказів можливості отримання реальних доходів, надало лише розраховані за середніми статистичними показниками уявні розрахунки бажаних, але не реальних доходів, які начебто могло отримати.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

О.О.Дьоміна

О.В.Ступак