АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5406/16 Справа № 206/5939/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Гайдук В.І., Калиновського А.Б.,

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, треті особи Департамент охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровська місцева прокуратура №1 Дніпропетровської області про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди та послуг адвоката,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з позовом до комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області, третя особа Департамент охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди та послуг адвоката (а.с.2-9).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 посилалися на те, що 19 вересня 2015 року о 10.00 год. між сусідом ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виник конфлікт. Близько 15.00 годин, приїхала швидка допомога з невідомими людьми у міліцейській формі, які відмовилися представлятися, та вмовляли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поїхати з ними у лікарню, яка розташована на вул. Свердлова в м. Дніпропетровську, та здати аналізи на алкоголь та довести сусідам, що їх обвинувачення є необґрунтованими. ОСОБА_4 категорично відмовилася їхати і тоді дані особи сказали, що достатньо буде якщо з ними проїде донька - ОСОБА_3, з умовою, що міліція залишиться охороняти її матір від свавілля сусідів. Остання погодилася. Через півгодини вона подзвонила своїй сестрі ОСОБА_6 та повідомила, що її везуть в Дніпропетровську клінічну психіатричну лікарню «Дніпропетровської обласної ради», прохала про допомогу та сказала, що її тримають насильно, забрали речі і телефон. ОСОБА_6 намагалася поговорити з лікарем, щоб та відпустила її сестру, але лікар відмовилася розмовляти, та відключив телефон ОСОБА_3 Більше близькі з нею звязатися не могли. Мати ОСОБА_3 одразу подзвонила до Красногвардійського РОВД із заявою про незаконне викрадення її доньки, на що останні відповіли, що вони не направляли ніякого наряду за адресою їх мешкання та не викликали лікарів з психіатричної лікарні. Потім ОСОБА_4 подзвонила у реєстратуру психіатричної лікарні і там відповіли, що ОСОБА_3 знаходиться у 24-му відділенні, контактний номер телефону лікаря надати відмовилися. 19 вересня 2015 року ОСОБА_4 з ОСОБА_7 поїхали за вказаною адресою до психіатричної лікарні, прийшли у приймальне відділення, але їх не пустили до ОСОБА_3, сказавши, що вже почали її лікування і звязок не можливий. ОСОБА_4 зателефонувала за номером 102 та викликала правоохоронні органи, приїхав наряд, який пішов спілкуватись з лікарями. Згодом з лікарні вийшов один з міліціонерів, що представився ОСОБА_8, прийняв від ОСОБА_4 заяву і склав два протоколи. 20 вересня 2015 року ОСОБА_4 також намагалася потрапити до доньки та отримати інформацію, на що їй було повідомлено, що за для цього необхідний офіційний запит від органів. Зазначили, що 23 вересня 2015 року - на пятий день після госпіталізації, Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня «Дніпропетровської обласної ради» відкликала заяву про госпіталізацію ОСОБА_3, яка була подана 21 вересня 2015 року і ОСОБА_3 відпустили додому. Підставою відкликання стало те, що ОСОБА_3 не дала усвідомленої згоди продовження обстеження та лікування. Комісією лікарів не знайдено підстав для продовження її лікування без усвідомленої згоди, а тому просили визнати незаконними дії Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні «Дніпропетровської міської ради» по незаконному поміщенню та незаконному примусовому утриманню і лікуванню в психіатричній лікарні ОСОБА_3 в період з 19 вересня 2015 року по 23 вересня 2015 року; стягнути з Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 25 000 грн. моральної шкоди завданої незаконним утриманням в Дніпропетровській клінічній психіатричній лікарні «Дніпропетровської обласної ради»; стягнути з Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 6 614 грн. 40 коп. послуг на оплату адвоката ОСОБА_9 повязаних з наданням послуг щодо незаконного утримання її доньки ОСОБА_3 лікарні; стягнути з Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 10 000 грн. моральної шкоди внаслідок незаконного утримання її доньки ОСОБА_3 в лікарні; стягнути з Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 витрати за послуги адвоката ОСОБА_2 у розмірі 5 000 грн. у справі щодо компенсації моральної шкоди повязаної з незаконним триманням в психіатричному закладі; стягнути з Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області за рахунок коштів Державного бюджету України судові витрати, повязані з оплатою судового збору в розмірі 500 грн.

До участі у справі було залучено Дніпропетровську місцеву прокуратуру №1 Дніпропетровської області за їх клопотанням в якості третьої особи (а.с.133, 134, 138, 139).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 було відмовлено (а.с.199-202).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2016 року виправлено описку у вищевказаному рішенні суду від 16 травня 2016 року (а.с. 208).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 просить рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 на підставі супровідного листа лікаря Локатош КЗ «Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги» ДОР» 19 вересня 2015 року о 15.50 год. було доставлено в приймальне відділення Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» по виклику №290, прийнятому о 12.54 год. (а.с.77, 78, 154).

З копії історії хвороби ОСОБА_3, вбачається, що 19 вересня 2015 року вона була оглянута лікарем-психіатром Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_10 (а.с.157).

19 вересня 2015 року ОСОБА_3 була оглянута комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» та комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію, згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» (а.с.78).

Рішенням ЛКК Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 19 вересня 2015 року ОСОБА_3 була госпіталізована до Комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» в примусовому порядку без її усвідомленої згоди (а.с. 157-159).

20 вересня 2015 року ОСОБА_3 була оглянута комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» і примусова госпіталізація була визнана обґрунтованою (а.с.159).

21 вересня 2015 року Комунальний заклад «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» звернулися до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із заявою про госпіталізацію ОСОБА_3 у психіатричний стаціонар без її згоди (а.с.78).

23 вересня 2015 року Комунальним закладом «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» було проведено розширений консиліум лікарів-психіатрів, який підтвердив діагноз ОСОБА_3 та прийшов до висновку, що внаслідок проведеного лікування за своїм психічним станом вона може бути виписана із психіатричного стаціонару у звязку з її відмовою від лікування. Примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару не потребує (а.с.164, 165).

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», заінтересована особа ОСОБА_3 про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку було залишено без розгляду у звязку з надходженням клопотання Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про залишення заяви без розгляду (а.с.74).

23 вересня 2015 року на підставі ст.ст. 17, 18 Закону України «Про психіатричну допомогу» ОСОБА_3 була виписана на амбулаторне лікування (а.с. 81).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 у період з 19 вересня 2015 року по 23 вересня 2015 року примусово перебувала у Комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради».

Звернувшись із вищевказаними позовними вимогами, позивачі посилалися на те, що дії Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» по поміщенню та примусовому утриманню ОСОБА_3 в психіатричній лікарні з 19 вересня 2015 року по 23 вересня 2015 року є незаконними, у звязку з чим були порушені її конституційні права та заподіяна моральна шкода (а.с.2-9).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 суд першої інстанції посилався на те, що в діях працівників комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» щодо госпіталізації та лікуванні ОСОБА_3 в період часу з 19 по 23 вересня 2015 року не вбачається порушень Закону України «Про психіатричну допомогу», однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

У статті 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальним соціально-правовим обмеженням.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою.

Підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку передбачені ст. 14 цього Закону, відповідно до якої особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Частиною 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено обовязок представника психіатричного закладу, в якому перебуває особа, госпіталізація якої до психіатричного закладу в примусовому порядку визнана доцільною, протягом 24 годин направити до суду заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Згідно ст. 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на відшкодування заподіяної їм шкоди або шкоди їх майну внаслідок незаконного поміщення до психіатричного закладу чи внаслідок незабезпечення безпечних умов надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З матеріалів справи вбачається ОСОБА_3 на підставі супровідного листа лікаря Локатош КЗ «Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги» ДОР» 19 вересня 2015 року о 15.50 год. було доставлено в приймальне відділення Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» по виклику №290, прийнятому о 12.54 год. (а.с.77, 78, 154).

З копії історії хвороби ОСОБА_3, вбачається, що 19 вересня 2015 року о 15.50 год. вона була оглянута лікарем-психіатром Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_10, та ОСОБА_3 було поставлено попередній діагноз. (а.с.157).

19 вересня 2015 року ОСОБА_3 була оглянута комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» та комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» (а.с.78).

Рішенням ЛКК Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 19 вересня 2015 року ОСОБА_3 була госпіталізована до Комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» в примусовому порядку без її усвідомленої згоди (а.с. 157-159).

20 вересня 2015 року ОСОБА_3 була оглянута комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» і примусова госпіталізація була визнана обґрунтованою (а.с.159).

21 вересня 2015 року Комунальний заклад «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» звернулися до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із заявою про госпіталізацію ОСОБА_3 у психіатричний стаціонар без її згоди (а.с.78).

23 вересня 2015 року Комунальним закладом «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» було проведено розширений консиліум лікарів-психіатрів, який підтвердив діагноз ОСОБА_3 та прийшов до висновку, що внаслідок проведеного лікування за своїм психічним станом вона може бути виписана із психіатричного стаціонару у звязку з її відмовою від лікування. Примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару не потребує (а.с.164, 165).

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», заінтересована особа ОСОБА_3 про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку було залишено без розгляду у звязку з надходженням клопотання Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про залишення заяви без розгляду л(а.с.74).

23 вересня 2015 року на підставі ст.ст. 17, 18 Закону України «Про психіатричну допомогу» ОСОБА_3 була виписана на амбулаторне лікування (а.с. 81).

Таким чином, на підставі супровідного листа лікаря КЗ «Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги» ДОР» Локатош 19 вересня 2015 року о 15.50 год. ОСОБА_3 було направлено та доставлено в приймальне відділення Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» по виклику №290, прийнятому о 12.54 год. 19 вересня 2015 року о 15.50 год. ОСОБА_3 була оглянута лікарем-психіатром Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_10, та ОСОБА_3 було поставлено попередній діагноз. Комісія лікарів-психіатрів Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» 19 вересня 2015 року підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію ОСОБА_3, а отже, вимоги щодо визнання незаконними дій Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» по поміщенню ОСОБА_3 в психіатричній лікарні не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні вимог ОСОБА_3 про визнання незаконними дій Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» по поміщенню її в психіатричній лікарні повинно бути відмовлено.

Стосовно вимог про визнання незаконними дій Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» щодо примусового утримання і лікування ОСОБА_3 з 19 вересня 2015 року по 23 вересня 2015 року слід зазначити, що ОСОБА_3Г було доставлено в психіатричну лікарню швидкою допомогою 19 вересня 2015 року о 15.50 год., та ч. 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено обовязок представника психіатричного закладу, в якому перебуває особа, госпіталізація якої до психіатричного закладу в примусовому порядку визнана доцільною, протягом 24 годин направити до суду заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, госпіталізація ОСОБА_3 у примусовому порядку була проведена за рішенням ЛКК лікарів-психіатрів Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» 19 вересня 2015 року о 16.40 год.

Відповідно до ч.4 ст.280 ЦПК України, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин, однак із заявою про госпіталізацію ОСОБА_3 у психіатричний стаціонар без її згоди Комунальний заклад «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» звернулися до Самарського районного суду м.Дніпропетровська 21 вересня 2015 року, тобто пізніше, ніж протягом 24 годин з часу направлення ОСОБА_3 до психіатричної лікарні та винесення рішення ЛКК.

Отже, вимоги ОСОБА_3 про визнання незаконними дій Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» щодо її примусового утримання, без відповідного рішення суду, і лікування з 19 вересня 2015 року по 23 вересня 2015 року підлягають задоволенню.

Стосовно вимог ОСОБА_3 про стягнення на її користь з Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області за рахунок коштів Державного бюджету України 25 000 грн. моральної шкоди, завданої незаконним утриманням в Комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» та 5 000 грн. витрат за послуги адвоката слід зазначити, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області повинно бути відмовлено, оскільки стягнення коштів з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України передбачено спеціальним законом - Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» у справах даної категорії.

Таким чином, кошти у рахунок відшкодування моральної шкоди, послуг адвоката у звязку з незаконними діями Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» у звязку з примусовим утримання ОСОБА_3 у психіатричній лікарні, не підлягають стягненню з Державної казначейської служби Україниза рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Слід зазначити, ОСОБА_3 в своїй позовній заяві, вказавши Комунальний заклад «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» відповідачем, не просила стягнути грошові кошти у рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди та витрат за послуги адвоката з Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», а просила стягнути такі кошти лише з Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області (а.с. 2-9).

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

У ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» вказано розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З наданого договору-доручення про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_2 та додаткової угоди до Договору-доручення про надання правової допомоги вбачається, що сторони домовилися, що гонорар адвоката становить 5 000 грн., однак, доказів на підтвердження того, що вказана сума була дійсно сплачена чи перерахована ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_2 за надання юридичної допомоги, послуг адвоката у даній цивільній справі, матеріали справи не містять, а тому вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі

5 000 грн. є недоведеними.

Стосовно позовних вимог позивача ОСОБА_4 до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» слід зазначити, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, з 19 вересня 2015 року по 23 вересня 2015 року незаконно примусово утримувалася, без відповідного рішення суду, у Комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» - ОСОБА_3, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» повинно бути відмовлено.

Стосовно позовних вимог позивача ОСОБА_4 про стягнення з Головного управління державного казначейства за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди за незаконне утримання її доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в психіатричній лікарні та 6 614 грн. 40 коп. за надані послуги адвокатом ОСОБА_9, слід зазначити, що вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, оскільки є недоведеними у встановленому законом порядку, а також з огляду на те, що стягнення коштів з Головного управління державного казначейства за рахунок коштів Державного бюджету України передбачено спеціальним законом - Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» у справах даної категорії.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ОСОБА_2 представника ОСОБА_3Г, ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції від 16 травня 2016 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», відмову у задоволенні позірних вимог ОСОБА_3 до Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області та відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, треті особи Департамент охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровська місцева прокуратура №1 Дніпропетровської області про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди та послуг адвоката скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» по примусовому утриманню і лікуванню в Комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 19 вересня 2015 року по 23 вересня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди та послуг адвоката відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, треті особи Департамент охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровська місцева прокуратура №1 Дніпропетровської області про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди та послуг адвоката відмовити.

Стягнути з комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий судя

Судді