№ 243/1644/16-ц
№ 2/243/1102/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 липня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого - судді Руденко Л.М.

при секретарі - Мирошниченко В.В., Шевченко В.М., Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 міста Слов'янська Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - про визнання недійсними угоди, про визнання права власності на житловий будинок та на квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

26.02.2016р. до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок та на квартиру звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, мотивуючи свої вимоги тим, що на розгляді в Слов'янському міськрайонному суді знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 розірвали шлюб та проводять у судовому порядку розподіл майна, то позивачі змушені звернутись з даним позовом до суду, так як їм стало відомо, що ОСОБА_4 бажає провести розподіл їх житлового будинку АДРЕСА_13 та квартири АДРЕСА_1, які фактично не належать ОСОБА_4 але оформлені на ім'я її колишнього чоловіка ОСОБА_3

27.03.2002р. він - ОСОБА_1, фактично придбав квартиру АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_6, з якою він домовився про укладання договору купівлі-продажу. Він з нею узгодив усі суттєві умови договору, у тому числі і вартість, за яку здійснюється купівля-продажу даної квартири. Він передав ОСОБА_6 обумовлену договором суму за квартиру, однак в день, на який було призначено оформлення договору купівлі-продажу квартири у нотаріуса, він не зміг бути присутнім у нотаріальній конторі, так як терміново необхідно було виїхати до м. Ростов-на-Дону до батьків. Його дружина - ОСОБА_2, попросила свою сестру ОСОБА_7, щоб вона з чоловіком пішли до нотаріуса і договір купівлі-продажу оформили на своє ім'я, так як і він і його дружина абсолютно довіряли ОСОБА_4 і ОСОБА_3

27.03.2002р. приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу ОСОБА_8 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_3 придбав квартиру, розташовану АДРЕСА_3.

Після укладання вказаного договору купівлі-продажу квартири всі правовстановлюючі документи і ключі від квартири відповідачі передали їм. З моменту укладання договору купівлі-продажу квартири по цей час квартира АДРЕСА_4, знаходиться у його, ОСОБА_1, фактичному володінні і користуванні. Ніхто з відповідачів ніколи не оспорював його право власності на квартиру.

В травні 2008р., позивач ОСОБА_2, придбала житловий будинок АДРЕСА_14, який належав ОСОБА_5 Вона передала ОСОБА_5 обумовлену договором суму за будинок, однак у день, на який було призначено оформлення договору купівлі-продажу будинку у нотаріуса, вона не змогла бути присутньою в нотаріальній конторі, так як її чоловік - ОСОБА_1, захворів на менінгіт і знаходився в реанімації в м. Донецьку. Вона попросила свою сестру ОСОБА_4, щоб та з чоловіком пішли до нотаріуса і договір оформили на своє ім'я.

29 травня 2008р. приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу ОСОБА_9 посвідчено договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_3 придбав житловий будинок АДРЕСА_14.

Після укладання вказаного договору купівлі-продажу будинку всі правовстановлюючі документи і ключі від будинку відповідачі передали їм.

С часу придбання квартири та житлового будинку вони оплачують комунальні послуги, за свої грошові кошти провели ремонт як у квартирі так і у будинку. Відповідачі - ОСОБА_4 і ОСОБА_3, ніколи не проживали і не знаходились у житловому будинку АДРЕСА_14, а також в квартирі АДРЕСА_4. Вони не мають ключів від даного житлового будинку та квартири, вони навіть не мають уяви, де знаходиться житловий будинок та квартира, хто там проживає, яка меблі та інше.

Той факт, що квартира і будинок придбані за їх особисті кошти і для них, можуть буди підтверджені у судовому засіданні свідками.

Просили суд:

1. Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований у АДРЕСА_14

2. Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) право власності на квартиру АДРЕСА_5

30.05.2016р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уточнили свої позовні вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та вказали, що у провадженні Слов'янського міськрайонного суду на розгляді перебуває цивільна справа за їх позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності.

Вважають необхідним уточнити свої позовні вимоги, у зв'язку з тим, що ними у позові не вказано про необхідність визнання угоди недійсною на житловий будинок АДРЕСА_14, яка була здійснена 29 травня 2008 року приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9, та квартири АДРЕСА_2, яка була здійснена 27.03.2002р. приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу ОСОБА_8

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав і інтересів можуть, у тому числі, визнання угоди недійсною, відшкодування збитків та інші засоби відшкодування майнової шкоди.

Оскільки договір представляє собою угоду, то до нього застосовуються норми цивільного кодексу України про дійсність і недійсність угоди (ст.202-236).

Вони не потребують від відповідачів відшкодування шкоди, так як шкоду відповідачами фактично не заподіяно. Відповідачі майном не користувалися і не перешкоджали на протязі тривалого часу користуватися майном позивачів на свій розсуд.

Угода, укладена внаслідок обману, насилля, погроз, злонавмисного узгодження представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку особа була змушена зробити на крайнє не вигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійною за позовом потерпілого.

Вважаємо, що при тих обставинах, які склалися, суд повинен визнати вищевказані угоди недійсними та визнати право власності за позивачами.

Просили суд:

1. Визнати недійсною угоду, вчиненою 29 травня 2008 року за договором купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований у АДРЕСА_14, на земельній ділянці земель Слов'янської міської ради Донецької області, укладений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9, зареєстровану в реєстрі за №3779.

2. Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований у АДРЕСА_14

3. Визнати недійсною угоду, вчиненою 27 березня 2002 року за договором купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на двокімнатну квартиру під АДРЕСА_1, укладений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8, зареєстровану в реєстрі за №1040.

4. Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) право власності на квартиру АДРЕСА_6, загальною площею 41,6 кв.м., житловою 27,8 кв.м.

07.07.2016р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з заявою про уточнення своїх позовних вимог, вказавши відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги, підтримав та пояснив, що ОСОБА_4 - є сестрою його дружини - ОСОБА_2, а ОСОБА_3 - колишній чоловік ОСОБА_4, які на цей час проводять розподіл майна у судовому засіданні і до цього майна було включено квартиру АДРЕСА_2, яка 27.03.2002р. була фактично ним придбана у ОСОБА_6. З останньою він домовився про укладання договору купівлі-продажу, узгодили усі суттєві умови договору, у тому числі і вартість квартири, суму якої він передав ОСОБА_6, однак в день, на який було призначено оформлення договору купівлі-продажу квартири у нотаріуса, він не зміг бути присутнім у нотаріальній конторі, так як терміново виїхав разом з дружиною до своїх батьків до м. Ростов-на-Дону. Перед від'їздом дружина - ОСОБА_2, попросила свою сестру ОСОБА_7, щоб вона з чоловіком пішли до нотаріуса і договір купівлі-продажу оформили на своє ім'я, так як і він і його дружина довіряли подружжю ОСОБА_7. Так, 27.03.2002р. приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу ОСОБА_8 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_3 придбав квартиру, розташовану АДРЕСА_7, лише фактично, так як після укладання вказаного договору купівлі-продажу квартири, всі правовстановлюючі документи і ключі від квартири відповідачі передали їм. З моменту укладання договору купівлі-продажу квартири і по цей час квартира АДРЕСА_2, знаходиться у їх з дружиною фактичному володінні і користуванні. Ніхто з відповідачів ніколи не оспорював його право власності на квартиру, ніколи відповідачі у квартирі не мешкали, ніяких витрат по її утриманню, ремонту не несли і на цікавились, хто мешкає у цій квартирі. У 2008 р. вони, через ОСОБА_3 придбали житловий будинок АДРЕСА_14, оскільки на той час він знаходився у лікарні, а дружина за ним доглядала. Вони між собою вирішили, що право власності на квартиру - за ним, а на будинок - за дружиною. Просить суд задовольнити їх з ОСОБА_2 позовну заяву.

Позивач ОСОБА_2 у суді підтримала уточнені позовні вимоги та дала пояснення щодо придбання квартири АДРЕСА_2, аналогічні поясненням свого чоловіка ОСОБА_1 Щодо придбання будинку, то пояснила, що її знайома ОСОБА_5 продавала АДРЕСА_14, який вона вирішила придбати. З ОСОБА_5 вона домовилась про всі умови щодо купівлі-продажу даного будинку, сплатила суму його вартості,а коли прийшов час оформлення договору купівлі-продажу, то сталося непередбачене - її чоловік ОСОБА_1 потрапив у лікарню у м. Донецьку з менінгітом, знаходився в реанімації і вона весь цей час було біля чоловіка, а щоб угода по придбанню житлового будинку з ОСОБА_5 відбулася, вона попросила свою сестру, щоб та разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_3, пішли до нотаріуса у останній уклав угоду на своє ім'я, оскільки раніше він вже належним чином укладав угоду щодо придбання вищевказаної квартири. Сестра погодилась, а по приїзду з лікарні, відповідачі віддали їм документи на квартиру та ключі. Так, з 29 травня 2008 року і по цей час, житловий будинок перебуває у їх з ОСОБА_1 власності, вони там робили ремонт, провели газ, завезли деяку меблі, несуть усі витрати, пов'язані з утримання даного житлового будинку. З 2008р. відповідачі ніколи не оспорювали її з ОСОБА_1 право власності, як на даний житловий будинок, так і на квартиру АДРЕСА_2, однак після розірвання шлюбу ОСОБА_4 подала позов про розподіл майна, куди внесла належне подружжю ОСОБА_1 майно - квартиру АДРЕСА_2 та АДРЕСА_14, а тому вони змушені звернутись з даним позовом до суду, так як дане майно не належать колишньому подружжю ОСОБА_4, а лише фактично оформлено на ім'я ОСОБА_3, і позовом ОСОБА_4 порушені їх права власників. Просить суд уточнені позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнав у повному обсязі, підтвердив пояснення, які були надані позивачами, доповнивши їх тим, що дійсно він з продавцями спірних квартири та будинку ніколи не домовлявся про умови укладання договорів купівлі-продажу, а лише виконав прохання ОСОБА_2, щодо оформлення на своє ім'я квартиру АДРЕСА_2 та будинок АДРЕСА_14. Після укладання договорів купівлі-продажу, він віддав усі належні правовстановлюючі документи, ключі, не цікавився придбаною нерухомістю і ніколи там не мешкав. Просить суд задовольнити уточнені позовні вимоги ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник - ОСОБА_11, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не визнали та пояснили, що позивачі звернулися до суду 23.02.2016 року з позовом до неї та ОСОБА_3 про визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_8, а за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_14, посилаючись на ст.ст. 316, 328, 334 ЦК України.

Право власності на зазначені об'єкти нерухомості зареєстровано у встановленому законом порядку за її колишнім чоловіком ОСОБА_3, і належать вони йому на підставі договорів купівлі -продажу, посвідчених нотаріально. Будинок та квартира придбані ними в період шлюбу, отже на підставі ст. 60, 61, 70 СК України є спільним сумісним майном подружжя в рівних частках.

Вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 17.08.1991 року по 19.03.2015 року. На даний час, в провадженні Слов'янського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа про розподіл спільного сумісного майна подружжя, на вказані обставини посилаються в своєму позові ОСОБА_2. Об'єктами розподілу стало все нерухоме та рухоме майна, яке нами було куплене в період шлюбу.

Після розірвання шлюбу відносини між мною та ОСОБА_3 не склалися, оскільки вона створила нову сім'ю, тому щоб залишити у своїй власності більшу частину нашого спільного майна він домовився з ОСОБА_2 про подання дійсного позову.

Підтвердженням вказаних обставин є неприязне відношення ОСОБА_2 до неї, та визнання позову ОСОБА_3 Через неприязні відносини між нею та ОСОБА_2, суд видалив нас від участі у судових засіданнях до оголошення судового рішення в порядку розділу І глави 9 ЦПК України.

Доказом того, що право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_14 було набуто на законних підставах ОСОБА_3 є рішення суду у справі за позовом ОСОБА_12 та інших до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Я подавала клопотання до суду про витребування з архіву Слов'янського межрайонного суду зазначеної цивільної справи, головуючим у якій був суддя Гусинський О.М. В матеріалах зазначеної цивільної справи є заперечення на позов ОСОБА_3, в якому зазначено, що він купив цей будинок за 100 000 грн. у ОСОБА_5 в 2008 році, в будинку був проведений ремонт, проведено газ, встановлена газова колонка, підведена вода, встановлені металопластикові вікна, ванна, унітаз, підлога, зсередини були недоліки, які він усунув за власні кошти. Він прийняв майно та сплатив за нього кошти, угода була посвідчена нотаріально, як того вимагає законодавство. Рішенням у зазначеній цивільній справі позивачеві було відмовлено у задоволенні позову, отже ОСОБА_3 є законним набувачем будинку.

Допитані у судових засіданнях свідки зі сторони позивачів, ОСОБА_13., ОСОБА_14 пояснювали, що орендують об'єкти нерухомості, а саме спірні будинок та квартиру, відповідно, у ОСОБА_2, їй сплачують гроші за оренду. Проте жодними письмовими доказами не доведено, що між ними склалися договірні відносини, договори оренди суду не надані, хоча нормами ЦК України передбачено, що такі договори укладаються в письмовій формі, що дає підстави вважати про те, що у ОСОБА_2 немає жодних правових підстав для укладення таких договорів.

Свідки, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 є кровними родичами позивачки, а саме донька та рідні сестри, що дає підстави вважати їх покази упередженими.

Свідки, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 пояснили, що їм відомо про обставини купівлі подружжям ОСОБА_3 в період шлюбу, а саме як подарунку на День народження ОСОБА_4 29.05.2008 року будинку за адресою АДРЕСА_14.

Крім того, свідок ОСОБА_20 пояснила, що ОСОБА_4 займала у неї гроші на придбання будинку у розмірі 20 000 грн. в 2008 році. Крім того, свідки ОСОБА_19, ОСОБА_20 пояснили, що їм відомо, що ОСОБА_3 здає в оренду однокімнатну квартиру, яка належить подружжю в районі ЦНІЛу.

Отже позовні вимоги є необгрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Крім того, вона - ОСОБА_4, в судовому засіданні 21.04.2016 року, даючи пояснення, зазначила, що позовні вимоги не визнаю ще і з тих підстав, що позивачем обрано спосіб захисту, який не передбачений ст. 16 ЦК України. Отже, суд вже почав розгляд справи по суті. В наступних судових засіданнях були допитані свідки.

31.05.2016 року позивачами було подано «уточнення позовних вимог». Позивачі, посилаючись на ст.ст. 16, 202-236 ЦК України просили визнати недійсними угоди купівлі-продажу спірних квартир та будинку.

Вважаю, що такі уточнення є порушенням її права на захист, порушенням принципу змагальності, ст. 10 ЦПК України, бо відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Натомість, подаючи заяву 31.05.2016 року після початку розгляду справи по суті, після допиту сторін, свідків позивачі змінили предмет позову, що є порушенням процесуальних норм та порушенням її права на обрання способу захисту ст. 11 ЦПК України, бо всі докази подаються до суду відповідно до ст. 131 ЦПК України до початку розгляду справи по суті.

Крім того в «уточненнях позовних вимог» позивачі посилаються на такі підстави для визнання договорів недійсними, а саме, що правочин, що вчинений внаслідок обману, насилля, погрози, у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, під впливом тяжкої обставини можуть бути визнані судом недійсними.

Отже, залишається незрозумілим, які ж підстави для позову, бо позивачі так і не визначилися з характером спірних правовідносин, при цьому вони зазначають, що жодної шкоди відповідачами їм не спричинено, бо вони користувалися нашим майном.

Власне про обставини користування їх сумісним майном з ОСОБА_4 саме ОСОБА_2, підтвердили і свідки, які були запрошені до суду зі сторони позивачів. Вона також не має майнових претензій до ОСОБА_2 з приводу тих підстав, що вона використовувала наше майно для отримання для себе вигоди, бо отримувала плату від наймачів за користування житлом.

Отже, вони заперечують проти позову, вважають його необгрунтованим, «уточненнях позовних вимог» вважають такими, що не можуть бути прийняті судом, оскільки подані з порушенням норм ЦПК України, оскільки ЦПК України не передбачено такого права сторони, як «уточненнях позовних вимог», відповідно до вимог ст. 31 ЦПК «позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову... До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову...».

Таким чином, позивачі мали б подати заяву про зміну предмету позову або підстав позову, і до початку розгляду справи по суті. ОСОБА_2, після видалення її з зали суду з підстав, передбачених розділом І глави 9 ЦПК України була допущена до участі у судових засіданнях, як представник позивача ОСОБА_1, на підставі договору та свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, тобто це кваліфікований юрист, яка має знати процесуальні норми.

Просили суд, з підстав, наведених відповідачем ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити, у зв'язку необґрунтованістю та недоведеністю обставин, на які вони посилаються.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 до суду не з'явились, від них надійшли заяви у яких вони просили справу розглянути за їх відсутністю, вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнають та просять позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків: , дослідивши додані сторонами документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовна заява, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду позову по суті, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження у суді і підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_13 у суді пояснила, що вона знає ОСОБА_2, оскільки з нею домовлялась про найм житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_14 кінця вересня 2011 року, квитанції, які вона отримує, вони приходять на ім'я ОСОБА_3, однак вона ніколи не бачила цього чоловіка. Договір про найм житла в усній формі вона укладала з ОСОБА_2, їй вона приносить квитанції та гроші. Про здачу цього будинку, вона знайшла оголошення у газеті, де було вказано мобільний телефон, подзвонивши по якому, вона домовилась з жінкою про зустріч - це була ОСОБА_2, яка показала будинок, він був щойно після ремонту, будинок їй сподобався і вона згодом у нього переїхала, перевезла свої речі.

Свідок ОСОБА_15, у судовому засіданні показала, що позивачі є її батьками, ОСОБА_4 - рідна тітка, а ОСОБА_3 - колишній чоловік останньої. На час укладання договорів купівлі-продажу квартири та будинку, вона була неповнолітньою. Ремонт, як у квартирі, так і у будинку робили її батьки власноруч, а також за допомогою майстрів. Документи на квартиру та будинок зроблені на ОСОБА_3, однак це майно її батьків, які ним розпоряджаються на власний розсуд - заселяють туди мешканців, отримують від них плату, проводять оплату комунальних послуг і цим всім займається ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_16 у суді пояснила, що ОСОБА_2 є її рідною сестрою, ОСОБА_4 є її біологічна донька, яка була усиновлена її батьками. При придбанні квартири АДРЕСА_2 та будинку АДРЕСА_14, присутньою вона не була, але від ОСОБА_2 їй відомо, що вони з чоловіком придбали дану нерухомість, але за скільки - вона не знає. За проханням ОСОБА_2 її чоловік робив ремонт.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_2 є її рідною сестрою, ОСОБА_4 - її рідна племінниця та прийомна сестра. При придбанні квартири АДРЕСА_2 та будинку АДРЕСА_14, присутньою вона не була, але приходила разом з ОСОБА_2 до квартири перед її покупкою, оглядали її, а потім вона допомагала - мила поли у квартирі, заносила меблі. Вона віддала сестрі ОСОБА_2 старий кухонний гарнітур, інші старі меблі ОСОБА_2 привозила зі свого помешкання. Взимку 2016 року в квартирі прорвало трубу і ОСОБА_2 займалась ремонтом. Квартира АДРЕСА_2, знаходиться на першому поверсі, вхідні двері - металеві, їх ставила ОСОБА_2 У будинку АДРЕСА_14 вона допомагали ОСОБА_2 прибирати на подвір'ї, де росте біля вхідних дверей до будинку горіх. 3-4 рази восени вона приїздить туди на збір горіхів. Ані у будинку, ані в квартирі подружжя ОСОБА_4 ніколи не проживали.

Свідок ОСОБА_22 у суді пояснила, що з ОСОБА_4 вона дружить з 1992 року, з того часу, як народжували у пологовому будинку дітей. На час пологів ОСОБА_4 мешкала у Лозовському районі Харківської області, вона - у м. Слов'янськ. На деякий час їх спілкування припинилось і лише у 2004році поновились. Зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що вони з чоловіком у 2008р. придбали будинок, за якою адресою - сказати не може, і ОСОБА_4 брала у неї у борг 20 тисяч гривень. Про придбання квартири, їй стало відомо від ОСОБА_4 випадково, коли вона шукала для своєї доньки квартиру, а ОСОБА_4 сказала, що ОСОБА_3 здає квартиру, але вона там не була.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 її подруга з 2004-2005років, знає її чоловіка - ОСОБА_3, а подружжя ОСОБА_2 не знає. На той час ОСОБА_4 проживала ІНФОРМАЦІЯ_1. Коли вона у неї була на день народженні, то ОСОБА_4 сказала, що вони з чоловіком придбали будинок в районі міськгазу, по якій вулиці пояснити не може, оскільки вона є була там один раз у жовтні 2008р., на автомобілі під керуванням ОСОБА_4 вони приїздили до будинку, зайшли у двір, зібрали горіхи та поїхали. На той час будинок був закритий і хто мешкав у ньому їй не відомо.

Свідок ОСОБА_14 у суді показала, що вона шукала квартиру під найм і на роботі їй надали номер мобільного телефону, за яким вона зателефонувала і призначила зустріч з жінкою, як потім з»ясувалось господаркою квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_24. Вона з нею оговорила усі умови оренди і з 2014 року вона мешкає у цій квартирі. У лютому 2016 року у квартирі прорвало трубу, про це вона повідомила ОСОБА_2 і та займалась ремонтом - запрошувала майстра, придбала необхідні матеріали. ОСОБА_4 вона ніколи не бачила у квартирі.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні показала, що вона мешкає у АДРЕСА_9, а ОСОБА_2 її сусідка. Після смерті ОСОБА_26, яка мешкала у даній квартирі, туди приїздила ОСОБА_2 зі своїм чоловіком та почали робити там ремонт. Вони замінили вікна, поставили металеві вхідні двері, які перешкоджали відчиненню її дверей, у зв'язку з чим між нею та ОСОБА_2 виник не великий конфлікт і згодом двері були переставлені. ОСОБА_27 робив світло, ванну кімнату, а коли прорвало водоводну трубу, то вона телефонувала ОСОБА_2 Вона бачила, як ОСОБА_2 завозили меблі до квартири. Крім ОСОБА_2 вона там інших не бачила.

Свідок ОСОБА_18, у суді пояснила, що ОСОБА_4 є її подругою з 2002 р., проживала вона з чоловіком АДРЕСА_10, над її квартирою, на 5-му поверсі. Від ОСОБА_4 їй відомо, що її чоловік придбав будинок. Даний будинок в районі міськгазу і вона там була лише один раз - у 2008 році. П'ять років потому вона почала відмічати день народження з ОСОБА_4, знає, що остання працює юристом у ЖЕКі, придбала собі автомобіль, а її чоловік позичав ОСОБА_4 гроші на дане авто.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 вона знала як співробітника з 2008-2013р.р., так як разом з нею працювали у ЖЕК №6 м. Слов'янськ ОСОБА_4 - юристом, а вона - бухгалтером. Зарплата у ОСОБА_4 - 2,5 тис. грн. Вона також працювала у ЖЕК №1- 3 місяці, у пансіонаті для людей похилого віку у м. Слов'янськ - до теперішнього часу. ОСОБА_4 придбала собі автомобіль, а на своє день народження повідомила, що купила будинок в районі міськгазу. Їй відомо, що ОСОБА_4 шукала недостаючу суму грошей на придбання будинку, яку суму, у кого і коли вона взяла пояснити не може. Сама ОСОБА_4 мешкає по АДРЕСА_15, номер квартири не пам'ятає, вона приходила до неї на день народження.

Свідок ОСОБА_28 у суді пояснив, що подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_4 він знає давно. На початку житловий будинок АДРЕСА_14 пропонували придбати його співмешканці - ОСОБА_29. Вона його фактично придбала за 10 тис. грн., але на будинок не було документації, тому вона потім змушена була його перепродати ОСОБА_2, з якою вони на той час займалися ремонтними роботами. Будинок належав ОСОБА_30 або його матері, йому не відомо, мав два виходи. Він разом з ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_29 робили у ньому ремонт - зробили один вихід, розібрали піч, заложили другий вхід цеглою, викопали зливну яму, зробили у будинку ванну і туалет. На подвір'ї були старі господарські споруди, їх знесли та побудували нові. На протязі всього часу ремонту, він ніколи не бачив там ані ОСОБА_4, ані ОСОБА_3 Йому відомо, що на початку договір купівлі-продажу будинку ОСОБА_2 і ОСОБА_1 вирішили робити на останнього, але потім ОСОБА_1 потрапив до лікарні і договір за проханням ОСОБА_2 було зроблено на ОСОБА_3

Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є рідними сестрами, які постійно спілкувались, знаходились у тісних, родинних стосунках до розірвання шлюбу ОСОБА_31 з ОСОБА_3 та подачі позовної заяви про розподіл майна подружжя, до якого увійшли: квартира АДРЕСА_2 та будинок АДРЕСА_14.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_11, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_10, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №1040, вище вказана квартира придбана ОСОБА_10.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований у АДРЕСА_14, укладеного 29 травня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №3779, вказаний житловий будинок було придбано ОСОБА_10.

У судовому засіданні ОСОБА_10 пояснив, що він лише уклав вищевказані договори з ОСОБА_6 та ОСОБА_5, однак ніяких сум вартості за це нерухоме майно продавцям не віддавав, всі документи на це майно, ключі від квартири та будинку, він після укладання вказаних договорів віддав ОСОБА_2, яким чином остання розпорядилась даним майном він не цікавився, оскільки воно йому не належить. З часу укладання договорів і до цього часу, він вважає, що квартира і житловий будинок, які вказані у позовній заяві належать подружжю ОСОБА_2.

Частина 5 статті 203 ЦК України передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Наслідком щодо укладання договору купівлі-продажу, є придбання у власність майна. Однак, як вбачається з пояснень ОСОБА_3 він такого наслідку не мав, оскільки і квартира і будинок покупав не він, а подружжя ОСОБА_2.

Стаття 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Таким чином, у суді з боку позивачів було доведено недійсність угод, а саме:

- договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_11, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_10, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №1040;

- договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований у АДРЕСА_14, укладеного 29 травня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №3779.

У суді з вірогідністю було встановлено, що подружжя ОСОБА_2 фактично придбало квартиру АДРЕСА_2 та будинок АДРЕСА_14, але договір купівлі-продажу, через непередбачені обставини, оформили на ОСОБА_10 і останній, а також відповідачі - ОСОБА_6 та ОСОБА_5, даного факту не заперечують.

Факт утримання та розпорядження позивачами як квартирою АДРЕСА_4, так і будинком АДРЕСА_14, знайшов своє підтвердження доданими до матеріалів справи квитанціями, договорами, довідками (а.с.111-159) та поясненнями перелічених вище свідків.

Крім того, суд прийняв до уваги і той факт, що починаючи з 2002 р. - квартирою, а з 2008р. - будинком, користувались, розпоряджались на свій власний розсуд позивачі і при цьому відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не звертались з вимогою щодо усунення перешкод щодо нібито їх власності.

Вказане вище лише підтверджує той факт, що квартира АДРЕСА_12, та будинок АДРЕСА_14 було придбано подружжям ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та фактично належить їм, а тому, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, під час якого було придбане вище вказане нерухоме майно, подружжя вирішило за ОСОБА_1 оформити право власності на квартиру АДРЕСА_13, а за ОСОБА_2 оформити право власності на житловий будинок, розташований у АДРЕСА_14. Суд вважає, що така вимога позивачів не суперечить чинному законодавству.

Відповідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів, щодо визнання за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_6, а за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, розташований у АДРЕСА_14, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. Під час розгляду справи ніхто із сторін не наполягав на проведенні оцінки спірного нерухомого майна, а тому його вартість слід вказати ту, яка вказана у договорах купівлі-продажу, оскільки суми, за які було придбане це майно, ніхто із сторін не оспорює.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203, 215, 234, 328 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 57, 58, 62, 64,209ч.3,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - про визнання недійсними угоди, про визнання права власності на житловий будинок та на квартиру, задовольнити повністю.

Визнати недійсною угоду, вчиненою 29 травня 2008 року за договором купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований у АДРЕСА_14, на земельній ділянці земель Слов'янської міської ради Донецької області, укладену приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9, зареєстровану в реєстрі за №3779.

Визнати недійсною угоду, вчиненою 27 березня 2002 року за договором купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на двокімнатну квартиру під АДРЕСА_4, укладену приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8, зареєстровану в реєстрі за №1040.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований у АДРЕСА_14, вартістю 17206 грн.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) право власності на квартиру АДРЕСА_6, загальною площею 41,6 кв.м., житловою 27,8 кв.м., вартістю 3809 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: