РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/4070/16-ц

Провадження № 2/643/3421/16

03.11.2016 р. Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Довготько Т.М.

за участю секретаря Бахметьєвої Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в якому на підставі ст.ст. 23, 33, 39, 40, 41 Закону України «Про іпотеку», просить: в рахунок задоволення своїх вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за договором позики від 26 січня 2009року згідно рішення Московського районного суду м.Харкова від 19 березня 2013року на загальну суму 490 665грн.77коп., що складається: з основного боргу за договором позики в розмірі 86 942грн.08коп.; трьох процентів річних від суми прострочення в розмірі 8 367грн.88коп.; процентів за користування позикою в розмірі 26 136грн.81коп.; нарахованих штрафів за прострочення боржником виконання зобовязання в розмірі 366 000грн.00коп.; судового збору в розмірі 3 219грн.00коп. звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру №153, що розташована за адресою: м.Харків, вул. Гвардійців Широнінців, буд.№44 шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче, ніж за визначеною сторонами в п.4 договору іпотеки ціною на рівні 20 477грн., з переданням цього предмета іпотеки в управління ОСОБА_1 на період до його реалізації за визначеною ст.41 Закону України «Про іпотеку» процедурою продажу; виселити відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з предмету іпотеки квартири №153, що розташована за адресою: м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, буд.№44 та розподілити судові витрати.

В обґрунтування позову, позивач ОСОБА_1 зазначив, що між ним та ОСОБА_2 26.01.2009року було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №147, на виконання якого ним було передано відповідачу ОСОБА_2 - 10 880 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 26.01.2010року. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 26.01.2009року між ним та ОСОБА_2 26.01.2009року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 за реєстровим №149 предметом якого є спірна квартира. Вказана квартира є власністю відповідача ОСОБА_2 і належить їй на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, б/н, виданого 12.02.2007року Московською районною радою м.Харкова, яке було зареєстровано у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Одночасно, у звязку з посвідченням цього договору іпотеки приватним нотаріусом була накладена заборона відчуження зазначеної в договорі однокімнатної квартири №153 що розташована за адресою: м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, буд.№44. Також позивачем зазначено, що спірна кварти ра неодноразово відчужувалась та наразі іпотекодавцями за договором іпотеки від 26.01.2009року стали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Оскільки відповідач ОСОБА_2 взятих на себе за договором позики зобовязань по поверненню грошових коштів не виконала утворилась заборгованість, що дає право позикодавцеві задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, через канцелярію суду подав заяву з проханням розглянути справу за відсутності сторони позивача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Через канцелярію подала письмові заперечення в яких просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та третя особа - ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 26.01.2009року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №147, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 - 10 880доларів США зі строком повернення не пізніше 26.01.2010року /а.с.19/.

Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що зобовязання позичальника за цим договором при затриманні строку повернення позики мають бути виконані зверненням на майно, яке є предметом наступного договору іпотеки.

З метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 26.01.2009року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26.01.2009року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 за реєстровим №149, предметом якого є однокімнатна квартира №153, що розташована за адресою: м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, буд.№44. Вказана квартира є власністю відповідача ОСОБА_2 і належить їй на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, б/н, виданого 12.02.2007року Московською районною радою м.Харкова, яке було зареєстровано у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Нотаріусом, в звязку з посвідченням договору іпотеки накладено заборону відчуження, зазначеної квартири, зареєстрованого у реєстрі за №150 /а.с.20-21/.

Пунктом 7 договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки при простроченні іпотекодавцем сплати будь-якого з поточних платежів більш ніж на пять днів за договором позики в забезпечення якої укладається цей договір.

Згідно договору купівлі-продажу від 11.09.2009року, ОСОБА_8 /продавець/, який є одночасно /комісіонер/ за договором комісії, що укладено з ОСОБА_2 за згодою ОСОБА_1 /іпотекодержатель/, було відчужено однокімнатну квартиру №153, що розташована за адресою: м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, буд.№44 ОСОБА_5 /а.с.26/.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.05.2010року, позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_9, законний представник ОСОБА_2 про визнання недійсним договору комісії, скасування державної реєстрації правочину задоволено частково. Визнано недійсним договір комісії від 26.01.2009року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 реєстр. №152 та скасовано його державну реєстрацію. В іншій частині в задоволені позову відмовлено /а.с.30/.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21.10.2015року, заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.05.2010року залишено без змін /а.с.31-33/. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 06.04.2016року, касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.05.2010року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21.10.2015року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с.189-190/.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.05.2010року, позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_9, законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації правочину, усунення перешкод у праві користування, примусове виселення задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 11.09.2009 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10, реєстр. №2611 та скасовано його державну реєстрацію. Усунено перешкоди в користуванні ОСОБА_9 квартирою №153 по вул. Гвардійців Широнін6ців, 44 в м.Харкові, шляхом примусового виселення ОСОБА_5 з зазначеної квартири. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.04.2011року, вказане заочне рішення від 26.05.2010року скасовано і справу призначено до судового розгляду /а.с.35/.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 24.04.2012року, позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 11.09.2009, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 2611 /а.с.36/. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.07.2012року, рішення Московського районного суду м.Харкова від 24.04.2012року скасовано та постановлено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовлено. Рішення набрало законної сили /а.с.37-39/.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 26.05.2010року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договорів позики та іпотеки недійсними задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним договір позики від 26.01.2009року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7, реєстр. №147 та скасовано державну реєстрацію зазначеного договору. Визнано недійсним договір іпотеки від 26.01.2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7, реєстр. №149 та скасовано його державну реєстрацію /а.с.41/. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 06.12.2010року, заяву про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договорів позики та іпотеки недійсними залишено без задоволення /а.с.42/. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08.02.2011року, заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 26.05.2010року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договорів позики та іпотеки недійсними відмовлено /а.с.43-44/.

Згідно договору купівлі-продажу від 03.12.2010року, ОСОБА_2 продала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 /а.с.45/.

Згідно договору купівлі-продажу від 30.12.2010року ОСОБА_3 продала у власність ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 /а.с.46/.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 07.02.2014року, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, визнання права власності та витребування майна, третя особа - приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_11 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 03 грудня 2010 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО за реєстровим номером 4905. В іншій частини позову відмовлено /а.с.47-48/. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015року, рішення Московського районного суду м.Харкова від 07.02.2014року змінено, скасовано його в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_5 про витребування квартири №53, що розташована за адресою: м.Харків, вул. Гвардійців Широнінців, буд.44 у ОСОБА_4 В цій частині у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_11 про витребування майна відмовлено з інших підстав. В іншій частині рішення Московського районного суду м.Харкова від 07.02.2014року залишено без змін /а.с.49-52/. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 09.09.2015року, касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Московського районного суду м.Харкова від 07.02.2014року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2015року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с.53-55/.

Згідно Договору відступлення права вимоги (цесії) від 17.02.2011року ОСОБА_1 /цедент/ відступив, а ОСОБА_6 /цесіонарій/ набув належне цедентові право вимоги за договором позики між цедентом і ОСОБА_12, укладеним ними 26.01.2009року /а.с.64/.

ОСОБА_2 грошові зобовязання перед ОСОБА_1 не виконала, у звязку із чим рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19.03.2013року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 суму боргу за договором позики від 26.01.2009року в розмірі 487 446грн.44коп. та судовий збір в розмірі 3 219грн.00коп /а.с.67-68/.

Постановами державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_13, 08.07.2014року відкрито виконавчі провадження № 43951425 та №43951335 з виконання виконавчих листів, виданих 22.04.2013року Московським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 суми заборгованості за договором позики від 26.01.2009року у розмірі 487446,77грн. та судового збору у розмірі 3219,00грн. /а.с.69,70/.

Згідно Договору відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2015року ОСОБА_6 відступив, а ОСОБА_1 набув належне ОСОБА_6 на підставі Договору відступлення права вимоги (цесії) від 17.02.2011року право вимоги і стає кредитором за договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладеним 26.01.2009року /а.с.75/.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 10.09.2015року змінено сторону виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа виданого на підставі рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 суми боргу за договором позики від 26.01.2009року в розмірі - 487 446грн.44коп. та судового збору в розмірі - 3 219грн.00коп. з ОСОБА_6 на ОСОБА_1 /а.с.76/.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 вищевказаного Закону України обтяження нерухомого майна підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на ст.23 Закону України «Про іпотеку», якою визначено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, оскільки під час переходу права власності на спірну квартиру спочатку до ОСОБА_3, а згодом до ОСОБА_4, спірна квартира предметом іпотеки не була та належала на праві власності ОСОБА_2, так як рішеннями суду договір іпотеки від 26.01.2009року та договір купівлі-продажу квартири від 11.09.2009року було визнано недійсними.

Враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави для застосування ст.23 Закону України «Про іпотеку».

Даний висновок зроблений також в постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 року у справі № 6-201цс14, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин, у суду не має передбачених законом підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить новому власнику, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 26.04.2016 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі.

Таким чином, суд розподіляє судові витрати відповідно до вимог, передбачених ст. 88 ЦПК України.

Згідно ст. 4 Закону України « Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 р. із змінами та доповненнями, станом на 01.01.2016 р. розмір ставки судового збору за подання позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 551 грн. 20 коп.

Позивачем у позовній заяві заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Оскільки позивачу відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті, у задоволенні позову відмовлено, то з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі - 1102грн.40коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 84, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, тре6тя особа - ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі - 1102грн.40коп. (одну тисячу сто дві гривні 40коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя - Т.М.Довготько