Провадження №2-з-32/16
Справа №760/3124/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення грошових коштів.

17.02.2016 позивачкою ОСОБА_1 подано суду заяву про забезпечення позову, в якій остання просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2, що знаходяться на рахунку в AS «PrivatBank» (єдиний реєстраційний №1, юридична адреса: вул. Муйтас 1, Рига, LV-1134), а саме: НОМЕР_3 - згідно з договором №SAMRI4859 вкладу в субординований капітал банку від 16.08.2013р; НОМЕР_1 - згідно з договором №SAMRI4859 вкладу в субординований капітал банку від 16.08.2013р.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову у такий спосіб позивачка зазначає, що застосування даного виду забезпечення необхідно для недопущення одноособового зняття зі сторони відповідача - ОСОБА_2 і заволодіння процентами по вкладу які раніше виплачені і мають бути виплачені 16.02.2016р. та кожні 6 місяців року до 16.08.2018р., шляхом зняття грошових коштів з вкладних рахунків, які є спільною сумісною власністю, відкритих у AS «PrivatBank» та для повного і всебічного розгляду справи, а також для гарантування виконання судового рішення у випадку задоволення її позовних вимог.

Згідно ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у проваджені якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В зв'язку з цим сторони та інші особи, які беруть участь у справі, судом не викликалися та не повідомлялися про розгляд заяви про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, п. 1 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК ( 1618-15 ), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Солом'янського районного суду м. Києві від 09.03.2016 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та про стягнення грошових коштів.

Встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошових коштів у розмірі 9000 євро, отримані останнім за договором №SAMRI4859 вкладу в субординований капітал AS «PrivatBank» (єдиний реєстраційний №1, юридична адреса: вул. Муйтас 1, Рига, LV-1134) укладеним 16.08.2013р.

Таким чином, позивачкою пред'явлено вимоги майнового характеру.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи грошові кошти, вкладені в субординований капітал AS «PrivatBank» в розмірі 300 000,00 євро, що знаходяться на рахунку НОМЕР_3 в банку AS «PrivatBank» згідно з договором №SAMRI4859 вкладу в субординований капітал Банку від 16.08.2013р. не є предметом спору.

При цьому проценти по договору згідно п. 3.2. перераховуються на окремий рахунок НОМЕР_2, на який позивачка не просить накласти арешт.

В той же час позивачкою не зазначено та не надано доказів на підтвердження того, що проценти по договору №SAMRI4859 перераховуються на інший рахунок, а саме НОМЕР_1.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин справи, а саме, що вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, є невідповідним до заявлених позовних вимог, а підстави для його застосування необґрунтовані, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Враховуючи, викладене та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :