Справа №592/6104/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1906/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представників ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2016 року

у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_6 та державного виконавця Рожкової Ірини Василівни,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_3 не погодилась з цією ухвалою та через своїх представників оскаржила її в апеляційному порядку. Посилаючись на необґрунтованість та безпідставність ухвали, вона просить її скасувати та задовольнити скаргу.

Вказує на помилкові висновки суду щодо відсутності підстав для застосування мораторію, оскільки кредит надавався їй в іноземній валюті, а змінився спосіб виконання основного зобовязання на гривню, а відтак наявні законні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Вважає, що оскаржувані постанови суперечать вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки не містять обставин та мотивів прийнятих рішень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу державного виконавця Рожкової І.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції в Сумській області (далі відділ ДВС) ОСОБА_7 перебуває виконавче провадження № 48131049 від 14 липня 2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки чотирьохкімнатну квартиру № 41, житловою площею 57,1 кв.м., загальною площею 88,18 кв.м. що знаходиться у м. Суми по вул. Новомістенська, 10-А, яка належить ОСОБА_3 на праві власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 013/061/7449 від 16 березня 2007 року на загальну суму 764987,21 грн. на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_8 Аваль".

11 лютого 2016 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав клопотання про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", яке задоволене і 24 березня 2016 року постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу.

Постановою начальника відділу ДВС ОСОБА_6 від 21 квітня 2016 року за наслідками проведеної перевірки виконавчого провадження скасовано вказану вище постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та відновлене виконавче провадження в порядку ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Підставою для скасування постанови стало те, що валюта забезпеченого іпотекою кредитного зобовязання була конвертована з іноземної у національну, а тому підстав для завершення виконавчого провадження у звязку із передбаченою Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» забороною, державний виконавець не мав.

Крім того, 06 червня 2016 року державним виконавцем скасована власна постанова про повернення виконавчого документа стягувачу і того ж дня відновлене виконавче провадження.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, заявниця вказувала, що дії начальника відділу ДВС з приводу скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з наступним скасуванням цієї постанови державним виконавцем та відновленням виконавчого провадження є незаконними, оскільки державний виконавець повноважень скасовувати власні постанови не має, оскаржувані постанови не містять мотивів та обставин їх прийняття, а правових підстав для відновлення виконавчого провадження державний виконавець не мав. Крім того, заявниця вказує на визначену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборону на звернення стягнення на майно боржника, що також виключає відновлення виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні скарги, місцевий суд виходив з того, що дії посадових осіб виконавчої служби при винесенні оскаржуваних постанов є правомірними і вимогам Закону України «Про виконавче провадження» не суперечать. При цьому встановлена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборона на звернення стягнення на майно боржника відносно оскаржуваних дій виконавчої служби щодо відновлення виконавчого провадження застосована бути не може з огляду на зміну валюти у забезпеченому за рахунок майна боржника зобовязанні на національну валюту, яке відбулося до набрання чинності вказаним законом.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Повноваження і право начальника відділу ДВС здійснювати контроль за законністю виконавчого провадження, у тому числі за власною ініціативою, передбачені ст.ст. 83, 84, 86 Закону України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до ч. 5 ст. 86 вказаного Закону про результати перевірки законності виконавчого провадження посадовою особою, яка його витребувала, виноситься постанова, яка є обов'язковою для виконання державними виконавцями та підлеглими посадовими особами державної виконавчої служби.

Таким чином, державний виконавець на виконання вимог постанови начальника відділу ДВС від 21 квітня 2016 року та положень ст. 51 Закону мав обовязок відновити виконавче провадження.

Виконуючи цей обовязок, державний виконавець дійсно порушив вимоги ч. 1 ст. 51 Закону в частині недотримання триденного строку на відновлення виконавчого провадження.

Відсутні також у даному випадку і передбачені Законом повноваження у державного виконавця скасовувати власну постанову.

Проте вказані порушення на права та інтереси скаржниці не вплинули, оскільки порушення строку відновлення виконавчого провадження зачіпає права та інтереси стягувача, тобто банку, а не боржниці.

Не має правового значення і не впливає на права та інтереси боржниці скасування державним виконавцем 06 червня 2016 року власної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24 березня 2016 року, оскільки вказана постанова була скасована постановою начальника відділу ДВС від 21 квітня 2016 року, який мав на це право.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження», які б зачіпали права і інтереси боржниці при винесенні оскаржуваних нею постанов, державним виконавцем та начальником відділу ДВС колегія суддів не встановила, а тому законних підстав для їх скасування не вбачає.

Доводи заявників апеляційної скарги з приводу порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» при винесенні оскаржуваних постанов з огляду на встановлену обставину зміни валюти кредитного та іпотечного зобовязання до набрання цим законом чинності, обґрунтовано спростовані місцевим судом.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: