Справа № 185/291/16-ц
Провадження № 4-с/185/24/16
У Х В А Л А

03 червня 2016 рокуПавлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Боженко Л.В. за участю секретаря Полуциган О.П., розглянувши у м. Павлограді скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, суд -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області. Свою скаргу обґрунтувала тим, що 24.10.2013 року Київським районним судом м. Донецька ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення аліментів. На виконання зазначеного рішення Київським районним судом м. Донецька 13.11.2013 року виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 вказаної суми. 14.05.2015 року державним виконавцем ВДВС Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5 було вдругий раз відкрито виконаче провадження за зазначеним виконавчим листом. 24.12.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме « у боржника відсутне майно, на яке може бути звернуто стягнення». Заявник вважає, що державним виконавцем ВДВС Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5 безпідставно повернуто виконавчий лист та вважає вказану постанову такою, що винесена з порушенням норм ЗУ «Про виконавче провадження» за наступних підстав: державним виконавцем встановлено, що на даний час боржник призваний на військову службу за мобілізацією». На підставі наведеного просить визнати незаконними дії державного виконавця щодо винесення 24.12.2015 року постанови про повернення стягувачу виконавчого листа №2/257/2613/13 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 неустойки за прострочення аліментів у розмірі 1342,02 грн., та скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Тростянецького РУЮ у Сумській області ОСОБА_5 від 24.12.2015 року про повернення виконавчого документа.

Заявник в судове засідання не прибула, надіслала суду заяву про розгляд скарги у її відсутність , підтримала вимоги викладені в поданій скарзі та просила їх задовольнити з викладених в ній підстав.

Від начальника ВДВС Тростянецького РУЮ у Сумській області надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника, заперучують проти задоволення скарги, пославшись на обставини викладені в письмовому запереченні.(а.с.26-29).

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні скаргі слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Київського районного суду м. Донецька від 24.10.2013 року, видано виконавчий лист № 2-257/2613/13, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойка за прострочення аліментів у розмірі 1342,02 грн.(а.с.9).

24.12.2015 року державним виконавцем відділу ДВС Тростянецького РУЮ у Сумській області ОСОБА_5 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме « у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення.» (а.с.8-9).

З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається із матеріалів справи державним виконавцем Мархель В.В. було відкрито виконавче провадження за зверненням скаржника, направлено запити до органів, які здійснюють реєстрацію рухомого та нерухомого майна про наявність зареєстрованого майна за боржниками, на яке можливо звернути стягнення, здійснено запити про отримання боржниками пенсій чи інших доходів, що говорить про вжиття заходів для примусового виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Виїздом державного виконавця за місцем проживання боржника було встановлено, що боржник призваний до проходження військової служби. На запит державного виконавця до Тростянецько-Краснопільського об`єднаного військового комісаріату у Сумській області про надання інформації про місце проходження ОСОБА_3 військової служби, надана інфорація, що боржник призваний на військову службу по мобілізації в К-В0946, де на даний час проходить військову службу за мобілізацією. (а.с.51-52).

Вищенаведене вказує на те, що державний виконавець правомірно виніс постанову від 24 грудня 2015 року про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні ВП №47527704, оскільки ним вжиті всі можливі заходи для примусового виконання рішення, проведені всі дії для виявлення майна боржника та у зв'язку з відсутністю цього майна повернуто виконавчий лист стягувачу.

Твердження заявника, що державним виконавцем порушені вимоги ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованими та недоведеними в силу ст.58 ЦПК України належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.386, 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5 про визнання незаконними дії державного виконавця щодо винесення 24.12.2015 року постанови про повернення стягувачу виконавчого листа №2/257/2613/13 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 неустойки за прострочення аліментів у розмірі 1342,02 грн., та скасування постанови державного виконавця відділу ДВС Тростянецького РУЮ у Сумській області ОСОБА_5 від 24.12.2015 року про повернення виконавчого документа.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Cуддя: Л. В. Боженко