Справа № 266/3045/16-ц
Провадження № 2/266/949/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

з участю секретаря - Петрухіной Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті», треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Слов"янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із позовом, в якому зазначили, що 19.10.2011 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50002079, за умовами якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобовязалось надати ОСОБА_1 кредит в сумі 207139,66 грн., що в еквіваленті становить 25844,00 доларів США строком на 60 місяців, із цільовим призначенням - на придбання автомобілю, шляхом перерахування коштів на рахунок продавця автомобілю ТОВ «Тріол-Авто» під змінну процентну ставку 9,90 % річних, яка обраховується відповідно до п.2.3. загальних умов кредитування. 18.06.2013 р. між сторонами була укладена додаткова угода до кредитного договору №50002079 від 19.10.2011 року, якою доповнено ст. 3.1 Загальних умов кредитування положеннями щодо автоматичної рекалькуляції (зменшення) суми кредиту. Згідно графіку погашення кредиту, повернення кредиту та сплата відсотків повинні були здійснюватися рівними частинами 15 числа кожного місяця у розмірі 4390,94 грнивень. При цьому, відповідно до умов кредитного договору усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування. За весь час дії кредитного договору ОСОБА_1 повинен був сплатити в погашення тіла кредиту-207139,66 гривень, в оплату процентів - 56316,60 гривень, а разом - 263456,26 гривень. Станом на 05.10.2015 р. ОСОБА_1 було сплачено на рахунок відповідача 299455,62 грн., але відповідач вважає, що станом на 05.10.2015 р. ОСОБА_1 має непогашену суму заборгованості у розмірі 58837,73 гривень, про що вказує у Зведеній обліковій виписці з рахунку ОСОБА_1, яку він отримав на письмовий запит. У вимозі повідомлення від 05.10.2015 року, направленій на адресу ОСОБА_1, сума несплачених чергових платежів вказана інша - 88269,94 гривень, а сума повернення достроково несплаченої суми кредиту - 106170,45 грн., що разом становить 194440,39 грн. На теперішній час на адресу ОСОБА_1 надійшла поштою постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2016 року на підставі виконавчого напису №847 від 28.04.2016 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про стягнення із заставодавця ОСОБА_1 на користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмету застави автомобілю марки: VOLKSWAGEN, модель- PASSAT 1.8; тип транспортного засобу легковий сєдан; рік виробництва 2011; колір-бежевий, державний номер: АН2963НР. За таких підстав позивачі вважають, що виконавчий напис видано із порушенням чинного законодавства, а саме п.11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що забороняє вилучати продукцію у споживача без його згоди або без одержання відповідного судового рішення, на вилучення якої ОСОБА_1 згоди не давав, вимоги про передачу ТОВ «Порше Мобіліті» заставного автомобілю в рахунок погашення заборгованості від відповідача йому не надходило, судового рішення про звернення стягнення на заставний автомобіль також не існує, а тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, позивачі зазначали, що пунктом 5.3.3 договору застави транспортного засобу №50002079 від 02.11.2011 р. передбачено, що у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобовязань перед заставодержателем за кредитним договором та цим договором, нотаріус за заявою заставодержателя у разі надання останнім документів, що підтверджують безспірність заборгованості вчиняє виконавчий напис на цьому договорі. Заставодержатель направляє повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу предмету застави заставодержателю. У даному випадку відсутня безспірність заборгованості між сторонами, та є спір з приводу розміру цієї заборгованості. До вчинення виконавчого напису нотаріусом ОСОБА_1 листом від 08.02.2016 року звертався до відповідача із письмовою заявою про звірку та стану розрахунків по кредиту, просив надати йому докази належного виконання відповідачем обовязків за кредитним договором, що свідчить про наявність між сторонами спору, тому вчинення виконавчого напису від 28.04.2016 р. є незаконним. Також, у документах, наданих нотаріусу, станом на 05.10.2015 р. за одним і тим самим кредитним договором міститься інша суми заборгованості, ніж та, що була зазначена у зведеній обліковій виписці з рахунку ОСОБА_1.

Окрім цього, позивачі вважають, що умови кредитного договору від 19.10.2011 р. №50002079, поручителем за яким є ОСОБА_2, не відповідають вимогам закону. Так, з метою мінімізації фінансових ризиків споживачів за споживчими кредитами, з 16.10.2011 року вступив в силу Закон України від 22.09.2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно якого ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживачів кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Оскільки кредитор надав кредитні кошти в національній валюті, тому повернення кредиту та відсотків повинно відбуватись у валюті кредиту.

Також відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанови НБУ № 168 кредитний договір повинен містить детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживачу ( у процентному значенні та грошового виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Як вбачається з кредитного договору від 19.10.2011 року та додаткової угоди від 18.06.2013 року, останні не містять детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача ( у процентному значенні та грошового виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса,страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту тобто на момент укладення правочину сторони не досягли згоди по основній істотній умові договору щодо його повної ціни для споживач. Оспорюваний правочин №50002079 від 19.10.2011 р., як і додаткова угода до нього від 18.06.2013 року, укладено за дії заборони надання (отримання)споживчих кредитів в іноземній валюті, а тому умови кредитного договору та додаткової угоди до нього, а також загальні умови кредитування про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США суперечить ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про сплату коштів на погашення кредиту та процентів в перерахунку за поточним курсом іноземної валюти є несправедливою на підставі вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

За період з дати укладення кредитного договору 19.10.2011 року до звернення із даним позовом ОСОБА_1 сплачено на рахунок відповідача грошові кошти у загальному розмірі 326015,21 грн., а згідно графіку погашення кредиту за весь час дії кредитного договору з 19.10.2011 р. по 19.10.2016 р. ОСОБА_1 повинен був сплатити в погашення тіла кредиту 207139,66 грн., в оплату процентів 56316,60 грн. разом 263456,26 грн. Тобто на дату вчинення виконавчого напису 28.04.2016 р. ОСОБА_1 виконав всі зобовязання перед відповідачем в повному обсязі.

В своєму позові позивачі просили суд визнати виконавчий напис №847 від 28.04.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню; визнати недійсними пункти кредитного договору № 50002079 від 19.10.2011 року разом із додатком до нього графіком погашення кредиту, загальними умовами кредитування, та додаткової угоди від 18.06.2013 року, в яких зазначено умови про визнання валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США та зобовязати ТОВ «Порше Мобіліті» повернути надлишково отримані від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 62558,95 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зявились, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_4 також надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Порше Мобіліті», повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання неодноразово не з"явився, надавши до суду декілька письмових клопотаннь про розгляд справи без його участі, в яких проти задоволення позову не заперечував.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надіславши письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі.

Представник третьої особи Слов"янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про час та місце розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не зявився та про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність даних осіб, на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 50002079 від 19.10.2011 року, згідно якого відповідач зобовязався надати позивачу ОСОБА_1 кредит у сумі 207139,66 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 25844,00 доларів США, строком на 60 місяців, з процентною ставкою 9,90% яка є змінною відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки Volkswagen, модель Passat, кузов №WVWZZZ3CZCP025920, обєм двигуна 1798 куб. см., рік випуску 2011. Усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягали розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентну суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування. За кредитним договором поручителем є ОСОБА_2 (а.с.22-28).

18.06.2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду, до кредитного договору № 50002079 від 19.10.2011 року, відповідно до якої доповнена стаття 3.1 Загальних умов кредитування положення щодо автоматичної ре калькуляції (зменшення) суми кредиту(а.с.29-30).

Згідно п.1.6. Умов кредитування виконання зобовязання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу № 50002079 від 02.11.2011 року, за яким з метою забезпечення виконання зобовязань за договором позивачем ОСОБА_1 було передано у заставу автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель- PASSAT 1.8; тип транспортного засобу легковий сєдан; рік виробництва 2011; колір-бежевий, державний номер: АН2963НР, заставною вартістю 295914,00 грн. ( а.с. 31-33).

Норми ст.ст. 509, 623 625 ЦК України зазначають, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосоуються положення про позику (ст.1054 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанови НБУ № 168 кредитний договір зокрема має містити детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача ( у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса,страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Як вбачається з кредитного договору від 19.10.2011 року № 50002079 та додаткової угоди від 18.08.2013 року, останні не містять детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошового виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Тобто на момент укладення правочину сторони не досягли згоди по основній істотній умові договору (а.с. 22-28,29-30).

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Серед істотних умов є повна ціна кредитного договору для споживача під час його укладання, що узгоджується з ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Кредитний договір № 50002079 від 19.10.2011 року, додаткова угода від 18.06.2013 року до кредитного договору не містять даної істотної умови, що свідчить про невідповідність їх закону, а відповідно про їх недійсність.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнецов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Єерявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що висновок судів про стягнення з відповідача сум без їх обґрунтованого розрахунку (при тому, що такі суми в рази перевищують суму заборгованості) є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

08.02.2016 року ОСОБА_1 на адресу ТОВ «Порше Мобіліті» було направлено листа з проханням надати довідку про всі отримані види платежів за кредитним договором від 19.11.2011 року №50002079, а також копію платіжного доручення про повну сплату ТОВ «Тріол-Авто» вартості придбаного ним автомобілю марки VW, модель Passat, кузов №WVWZZZ3CZCP025920, обєм двигуна 1798 куб. см., рік випуску 2011 ( а.с. 35).

11.03.2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило ОСОБА_1 зведену облікову виписку з рахунку клієнта за станом на 05.10.2015 р. та вимогу від 05.10.2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором( а.с.40).

Зокрема в Зведеній обліковій виписці з рахунку клієнта ОСОБА_1 №50002079 від 05.10.2015 року, що отримав ОСОБА_1, сума заборгованості становить 58837,73 грн. грн., (а.с.36-39).

У вимозі щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, направленій на імя ОСОБА_1 від 05. 10. 2015 року зазначено, що несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу: 88269,94 грн., дострокове повернення невиплаченої суми боргу, що станом на поточну дату становить еквівалент 5023,68 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями складає 106170,45 гривень. (а.с. 34).

28.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб автомобіль маркиVOLKSWAGEN, модель- PASSAT 1.8 кузов №WVWZZZ3CZCP025920, рік випуску 2011 в рахунок погашення заборгованості в сумі 240096,84 грн. знову ж таки станом на 05.10.2015р. (а.с.106).

За таких підстав розмір заборгованості вказаний в наданих нотаріусу документах у Зведеній обліковій виписці з рахунку та в вимозі щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором не співпадає.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 п.3 підп.3.1, підп.3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ № 296/5від 22.02.2012 року передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Оскільки розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» не є безспірним і до вчинення виконавчого напису передувало звернення ОСОБА_1 про звірку та стан розрахунків по кредиту ( а.с. 35), що вже свідчить про наявність спору між сторонами, вчинення виконавчого напису від 28.04.2016 року є незаконним.

Крім того, згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК україни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, яка визначає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені у тій валюті, в якій отримав кредит.

Згідно ст.ст.524, 533ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні та має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно положень ч.ч.1,2,5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

З метою мінімізації фінансових ризиків споживачів за споживчими кредитами з 16.10.2011 року вступив у силу Закон України від 22.09.2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання(отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Банки чи інші фінансові установи у відповідності до положень ст.ст. 11,18,21 Закону України « Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації повинні надавати споживачу повну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007р. №168, зареєстрованих у міністерстві юстиції України 25.05.2007р. №541/13808.

У відповідності до ч.4 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» та вказаної Постанови НБУ №168 кредитний договір має містити графік платежів у розмірі сум погашення основного боргу.

Графіком погашення кредиту до Кредитного договору встановлена сума щомісячного платежу в еквіваленті до іноземної валюти в доларах США ( а.с. 23-24).

Згідно п.п. 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 Загальних умов кредитування, які є додатком до Кредитного договору №50002079 від 19.10.2011 р. розмір платежів визначено в еквіваленті до іноземної валюти, встановлено умови, які прямо залежать від курсу іноземної валюти.

Згідно до вимог ст. 6 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», забороняється фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом.

Укладення графіку погашення заборгованості за кредитом із відображенням платежів лише в доларах США є незаконним, оскільки кредитор у відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України надав кредитні кошти в національній валюті, а тому повернення кредиту та відсотків повинно відбуватись у валюті кредиту.

Оспорюваний правочин, як і додаткова угода до нього від 18.06.2013 року укладено за дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, а тому умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США суперечить ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки умовами кредитного договору № 50002079 від 19.10.2011 року та додаткової угоди від 18.06.2013 року до даного кредитного договору передбачено сплату ОСОБА_1 платежів на повернення кредиту в гривні, яка розраховується за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США визначеному вище, відповідно до п.1.3 Загальних умов кредитування такі умови договору свідчать, що даними пунктами передбачено сплату ОСОБА_1 коштів на основі діючого обмінного курсу валюти на день сплати. Зазначені пункти договору порушують вимоги ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», яким передбачено що сплата ОСОБА_1 на повернення кредиту в перерахунку за поточним обмінним курсом гривні до долара США є дискримінаційним по відношенню до ОСОБА_1 як до споживача, а вказані умови договору є несправедливими.

За період з дати укладення кредитного договору 19.10.2011 р. на день звернення до суду із даним позовом ОСОБА_1 сплачено на рахунок відповідача грошові кошти у загальному розмірі 326015,21 грн., згідно Графіку погашення кредиту з 19.10.2011 р. по 19.10.2016 р. ОСОБА_1 повинен був сплатити в погашення тіла кредиту 207139,66грн. в оплату процентів 56316,60 грн., що разом становить 263456,26 грн. ( а.с. 23- 24).

Таким чином на дату вчинення виконавчого напису 28.04.2016 р. ОСОБА_1 виконані всі зобовязання за кредитним договором та надлишково внесено на рахунок відповідача 62558,95 грн., що підлягає поверненню.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України.

Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати на користь ОСОБА_1 в розмірі 275,61 грн. та 1102,42 грн., що разом становить 1378,03 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.533 546, 572, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 19, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерством юстиції України 22.02.2012 N 296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Слов"янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис №847 від 28.04.2016р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню.

Визнати недійсними пункти кредитного договору №50002079 від 19.10.2011р., укладеного між ОСОБА_1, поручителем ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті», додаткової угод до нього від 18.06.2013р., в яких зазначено умови про визнання валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США.

Зобовязати ТОВ «Порше Мобіліті» повернути ОСОБА_1 ( іпн НОМЕР_1) надлишково отримані від ОСОБА_1 кошти у розмірі 62558,95 гривень.

Стягнути з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 ( іпн НОМЕР_1) понесені судові витрати в сумі 1378,03 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі через Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Дзюба М. В.