РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.,

за участю секретаря Левченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особа - ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій з подальшим уточненням просить усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування ? частиною спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом його вселення у кімнату АДРЕСА_1 площею 24,2 кв.м. із балконом площею 2,4 кв.м. даної квартири із наданням дубліката ключів від замку вхідної двері у квартиру. В обгрунтування позовних вимог посилається на наступне. 21.11.1998 року матір'ю позивача сторонам було подаровано в рівних частках кожному квартиру АДРЕСА_1, яка складається з трьох жилих кімнат житловою площею 53,5 кв.м., загальною площею 84,5 кв.м., корисною площею 83,2 кв.м. Також у даній квартирі мешкають діти позивача та відповідача: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Після розірвання шлюбу, з 07.07.2014 року відповідач почала чинити позивачеві перешкоди у користуванні даною квартирою, а саме постійно провокує конфліктні ситуації та чинить сварки. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.10.2015 року був встановлений порядок користування спірною квартирою. У кінці листопада 2015 року відповідач змінила замки на вхідні двері у зв'язку з чим позивач був позбавлений доступу до спірної квартири. На усі прохання позивача надати дублікат ключів та припинити чинити перешкоди в користуванні жилим приміщенням відповідач відповідає відмовою, через що у грудні 2015 року позивач був змушений звернутися до міліції, а потім до суду за захистом свого права.

Позивач та представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Відповідач та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечували проти позову, але просили встановити порядок користування вказаною квартирою, оскільки позивач постійно вчиняє сварки, та відповідач не здійснює жодних незаконних дій щодо позбавлення або ж обмеження у праві власності на частку спірної квартири.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином та своєчасно, надала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги не підтримала та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору дарування, позивач є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Інша 1/2 частина вказаної квартири належить відповідачу.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК України).

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 155 ЖК України закріплені гарантії прав громадян, які мають у власності жилий будинок, квартиру, згідно яких жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.10.2015 року визначено порядок користування спірною квартирою наступним чином: ОСОБА_2 - дві житлові кімнати №№3,9 площею 11,9 кв.м. та 17,4 кв.м., а ОСОБА_1 житлову кімнату №2 площею 24,2 кв.м. із балконом площею 2,4 кв.м., та залишено у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - кухню №5 площею 9,3 кв.м., із балконом площею 2,0 кв.м., ванну кімнату №6 площею 5,2 кв.м., вбиральню №8 площею 1,3 кв.м., коридор №1 площею 10,8 кв.м., коридор №7 площею 1,6 кв.м., вбудовану шафу №4 площею 1,5 кв.м. Ухвалою Апеляційного суду м. Харкова від 11.02.2016 року вказане рішення було залишено без змін.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникають сварки, у зв'язку з чим позивач та відповідач звертались до Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він разом з позивачем заїхав до квартири, де мешкає відповідач, але там були змінені замки, та він порадив йому звернутися до органів поліції.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні вказали, що між сторонами постійно виникали сварки, та відповідач не чинить перешкод у користуванні квартирою.

Посилання відповідача та її представника на невизначеність порядку користування житловим приміщенням (квартирою) між його співвласниками та що у власності позивача також є інша квартира не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про вселення одного із співвласників в це жиле приміщення.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд вважає, що право позивача на користування своєю ? часткою спірної квартири було порушено, а тому, позов підлягає задоволенню в частині усунення позивачу перешкод у здійсненні права користування ? частиною спільної часткової власності - квартирою АДРЕСА_1 шляхом його вселення у кімнату АДРЕСА_1 площею 24,2 кв.м. із балконом площею 2,4 кв.м. даної квартири.

Разом з тим, в частині позовних вимог про надання дубліката ключів від замку вхідної двері у спірну квартиру, то відповідно до ч. 2 ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження» примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, а також у забезпеченні проживання (перебування) в ньому, а тому вказані питання мають вирішуватися державним виконавцем під час примусового виконання судового рішення про вселення. Тому, суд відмовляє в цій частині позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,

а відповідачеві- пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-232 ЦПК України, ст. 16, 321, 391 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особа - ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування ? частиною спільної часткової власності - квартирою АДРЕСА_1 шляхом його вселення у кімнату АДРЕСА_1 площею 24,2 кв.м. із балконом площею 2,4 кв.м. даної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області, через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий -