Справа № 587/932/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Сумська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення з будинку,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що протягом 16 років була власницею домоволодіння та земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1. Після смерті свого чоловіка, який помер в 2013 року та через похилий вік вона мала намір здійснити обмін свого приватного будинку на квартиру в місті Суми. Приблизно з жовтня 2013 року з нею в її будинку за вищевказаною адресою став проживати ОСОБА_3 як співмешканець. ОСОБА_3 пообіцяв їй допомогти здійснити обмін житла. 25 травня 2015 року нею були підписані договори купівлі - продажу житлового будинку і земельної ділянки, відповідно до яких вона продала, а ОСОБА_2 купив житловий будинок та земельну ділянку. Позивачка була упевнена, що підписує документи на обмін житла. Позивачці показували житло у м. Суми, але воно їй не подобалося. Продовжуючи жити в своєму будинку вона до квітня 2016 року вважала себе власницею свого домоволодіння. Кошти за будинок вона не отримувала, але бачила, що якісь кошти приносив відповідач. Забирав їх ОСОБА_3, що це були за кошти вона не розуміла. На вимогу відповідача та прохання ОСОБА_3 вона писала розписки, переписуючи текст з іншого листа, але не розуміючи його значення. Під час підписання договорів 25 травня 2016 року вона не усвідомлювала значення своїх дій та за певних обставин не могла керувати ними. Тому просила визнати договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки недійсними.

Під час розгляду справи позивачка уточнила свої вимоги, просила визнати укладений між нею та відповідачем договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки недійсним з тих підстав, що він був укладений нею під впливом обману з боку відповідача. 21 лютого 2015 року між нею та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого сторони зобов'язуються в майбутньому до 1 червня 2015 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 та земельні ділянки. В подальшому відповідач уговорив її підписати договори купівлі-продажу будинку та земельних ділянок не на умовах укладеного попереднього договору від 21 лютого 2015 року та по заниженій ціні, що дало відповідача в подальшому шляхом обману отримати від позивачки розписки про передачу коштів, яких вона не отримувала.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій посилався на те, що в 2014 році він вирішив придбати будинок поближче до дочки в Сумському районі. 21.02.2015 року з власником будинку ОСОБА_1 був укладений в письмовій формі попередній договір купівлі-продажу її садиби, в якому прописали обов'язки сторін, ціну за садибу і порядок розрахунків. 25 травня 2015 року між ним і власником садиби ОСОБА_1 був заключний і нотаріально завірений договір купівлі-продажу будинку і земельних ділянок. При продажу будинку ОСОБА_1 мала наміри придбати собі квартиру в м.Суми, про що є відмітка і її підпис в документах нотаріуса. Він надав у безоплатне користування ОСОБА_1 свій будинок, поки вона собі придбає квартиру в м.Суми. 05 жовтня 2015 року між ним і нею був укладений договір оренди будинку. Станом на 13 жовтня 2015 року згідно попереднього і основного договорів купівлі-продажу садиби він з продавцем повністю розрахувався, виплативши їй 220000, про що ОСОБА_1 підписала заяву нотаріусу. ОСОБА_1 не поспішала придбати собі квартиру і проживає в його будинку. Відповідачка в добровільному порядку відмовляється виселятися з будинку. Він не може використовувати свій будинок для власного проживання, а садибу для ведення свого особистого селянського господарства. На сьогодні ОСОБА_1 обмежує його у здійсненні своїх законних прав власності на будинок, господарські будівлі, багаторічні насадження і земельні ділянки, які виникли після підписання договору купівлі - продажу садиби. Тому просив визнати за ним право власності на садибу за адресою АДРЕСА_1, визнати дії ОСОБА_1 по використанню житлового будинку, господарських будівель, багаторічних насаджень і земельних ділянок протиправними, заборонити ОСОБА_1 використовувати жилий будинок, господарські будівлі, багаторічні насадження і земельні ділянок, усунути перешкоди у користування власністю шляхом виселення відповідачки з будинку, Северинівській сільській раді зняти з обліку реєстрації відповідачку. В подальшому свої позовні вимоги уточнив, просив усунути перешкоди у користування власністю шляхом виселення відповідачки з будинку.

В судовому засіданні сама позивачка ОСОБА_4, представник позивачки за первісним позовом ОСОБА_1- ОСОБА_5 підтримали вимоги позовної заяви в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечували.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, свою зустрічну позовну заяву підтримав.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_8, дослідивши письмові докази по справі, суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності з договором купівлі-продажу від 25 травня 2015 року, посвідченим нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_11, ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, надану для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1004 га за адресою АДРЕСА_1 ( ар. с.10-11).

У відповідності з договором купівлі - продажу від 25 травня 2015 року, посвідченим нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_11, ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 купив земельну ділянку площею 0,4508 га, надану для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 ( ар. с.12-13).

У відповідності з статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.Частина перша статті 203 в редакції Закону № 2756-VI від 02.12.2010. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У відповідності з статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності з ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України ОСОБА_12 не надала суду доказів на підтвердження своїх вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_12 послалась на те, що вона не мала наміру продавати належний їй будинок та земельну ділянку, а мала на меті обміняти на житло в м. Суми. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 ввели її в оману і вона під впливом обману з їх боку підписала договір купівлі - продажу належного їй домоволодіння. При цьому позивачка за первісним позовом послалась на покарання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6 ОСОБА_4 ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які пояснили, що ОСОБА_1 мала намір не продати, а обміняти належний їй будинок з земельною ділянкою.

Разом з тим, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили суду, що спірний будинок ОСОБА_1 мала намір саме продати, а не обміняти, що і зробила.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що на моменту укладання угоди між сторонами вона працювала нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори і посвідчувала договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 25 травня 2015 року. Перед укладанням договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відвідували нотаріальну контору і вона роз'яснила їм які саме документи потрібні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. В подальшому 25 травня 2015 року сторони прийшли до неї і вона посвідчила договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у відповідності з яким останній купив у ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, надану для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1004 га за адресою АДРЕСА_1 ( ар. с.10-11), а також купив земельну ділянку площею 0,4508 га, надану для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 ( ар. с.12-13). Під час укладення договору вона пересвідчилася в тому, що договір укладається добровільно, що сторони мають намір укласти саме договір купівлі-продажу домоволодіння, а не будь-який інший, в тому числі міни,перевірила дієздатність сторін і посвідчила договір. Та обставина, що ОСОБА_1 мала намір саме продати домоволодіння, вона пересвідчилась і на екземплярі договору зробила відповідну помітку ( ар.с.199, об). При цьому ОСОБА_1 пояснила, що на отримані від продажу належного їй домоволодіння гроші вона мала намір придбати житло в Сумах, про що свідчить її підпис на договору( ар.с. 199, об).

Пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6 ОСОБА_4 ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які пояснили, що ОСОБА_1 мала намір не продати, а обміняти належний їй будинок з земельною ділянкою, суд розцінює критично, оскільки спростовуються іншими наданими суду доказами.

Так з власноручно написаних розписок ОСОБА_1 вбачається, що вона повністю отримала обумовлену договором купівлі-продажу грошову суму від покупця ОСОБА_2 Зокрема, 5 жовтня 2015 року ОСОБА_1 отримала 105 000 гривень в рахунок вартості спірного домоволодіння ( ар. с. 16, 52, печатний текст був виготовлений для ОСОБА_1 як зразок для написання), 21 лютого 2015 року ОСОБА_1 отримала на виконання умов договору купівлі-продажу спірного домоволодіння 65000 гривень ( ар.с.51), 8 жовтня 2015 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 50000 гривень ( ар.с. 53). Отримані суми коштів зараховувались на картковий рахунок ОСОБА_1 і факт отримання ОСОБА_1 зазначених коштів можна відстежии шляхом дослідження банківських операцій( ар.с.54, 55, 57,58,5961,62). З отриманими коштами проводились певні фінансові операції, що також свідчить про те, що договір купівлі-продажу був повністю виконаний сторонами і на момент виконання не оспорювався сторонами.

Крім того, 13 жовтня 2105 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса ОСОБА_11 з заявою, в якій зазначила, що ОСОБА_2 здійснив повний розрахунок за житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельні ділянки площами 0,1004 га та 0,4508 га, які надані відповідно для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства і розташовані за адресою АДРЕСА_1( ар.с.64).

Та обставина, що ОСОБА_1 мала намір укласти саме договір купівлі-продажу спірного домоволодіння, а не міни, як вона пояснювала в судовому засіданні, підтверджується також копією попереднього договору купівлі-продажу нерухомості, в якому сторони оговорили всі суттєві умови договору - його ціну ( 220000 гривень), порядок та строки розрахунків, розподіл витрат на нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу ( ар. с. 81-82).

Крім того, судом встановлено, що спірне домоволодіння ОСОБА_1 мала намір продати задовго до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, що підтверджується копією газети «Ваш шанс» №17 від 23 квітня 2014 року, де розміщено оголошення про продаж домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 за 200000 гривень( ар.с.146). Аналогічні оголошення давались в газету «Ваш шанс» і раніше ( т. 1 ар. с. 35-42, 73-81).

У відповідності з ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності з ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України).

У відповідності з ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Припинення права власності можливо з підстав, визначених у гл. 25 Цивільного кодексу України, зокрема, у разі відчуження власником свого майна, відмови власника від права власності, знищення майна, викупу пам'яток культурної спадщини, реквізиції, конфіскації, звернення стягнення за зобов'язаннями тощо.

Таким чином, ОСОБА_2 придбав спірне домоволодіння та земельні ділянки у відповідності з вимогами закону і підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не вбачається.

Натомість уточнені вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 4, 318,319, 328 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Сумська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними за безпідставністю позовних вимог.

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні належним йому домоволодінням за адресою АДРЕСА_1, виселивши ОСОБА_1 з житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Зняти накладену ухвалою суду 09 листопада 2016 року заборону на відчуження житлового будинку та земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1004 га, кадастровий номер НОМЕР_3, земельної ділянки, наданої для ведення особистого селянського господарства площею 0,4508 га, кадастровий номер НОМЕР_4, за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю с. Гречанівка Гадяцького району Полтавської області, мешканцю АДРЕСА_2(ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області 04 квітня 1998 року).

Зняти арешт на грошові кошти ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Н.Сироватка Сумського району Сумської області, мешканки АДРЕСА_1(ідентифікаційний код НОМЕР_2), що знаходяться на депозитних, карткових рахунках в АТ «Ощадбанк» та ПАТ Банк «Траст», який був накладений ухвалою суду 12 грудня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави 551 гривню 20 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя