Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/8960/15-ц Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 06 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Галацевич О.М., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про знесення самочинної забудови за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом, в якому просила зобовязати відповідача знести самочинно збудовану огорожу на земельній ділянці, що розташована за адресою: Старий Бульвар, 16/1 у м.Житомирі, та привести земельну ділянку у придатний для використання стан. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власником квартири №3 за адресою: Старий Бульвар, 16/1 у м.Житомирі. Квартира позивача знаходиться на другому поверсі двоповерхового шестиквартирного цегляного будинку, збудованого до 1916 року, який віднесено до переліку пам'яток архітектури Житомирської області місцевого значення. Відповідач, яка є власником квартири розташованої на першому поверсі, під периметром належної позивачу квартири незаконно збудувала на прибудинковій території капітальну огорожу, захопивши частину земельної ділянки та перекривши доступ до зовнішніх стін будинку, які потребують ремонту. Позивач зазначає, що дана забудова є самочинною та такою, що підлягає знесенню за рахунок відповідача. Крім того, оскільки вказаний будинок є пам'яткою архітектури місцевого значення, то діями відповідача порушено матеріальну автентичність, просторову композицію, елементи обладнання, упорядкування, оздоби будівлі.

Заочним Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 29 березня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне зясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що суд безпідставно не врахував, що капітальна огорожа є самочинно збудованою, так-як жодних рішень про передачу земельної ділянки за адресою: Старий Бульвар, 16/1 у м.Житомирі, в приватну власність відповідача органами державної влади не приймалось. Дана земельна ділянка є прибудинковою територією і відповідач не має права одноосібного користування нею. До того ж, будівництвом даного паркану відповідач унеможливила доступ до зовнішньої стіни будинку, у зв'язку з чим позивач не має змоги забезпечити працівникам обслуговуючої організації доступ до зовнішньої стіни належної їй на праві власності квартири для проведення необхідних газозварювальних та ремонтних робіт. Позивач позбавлена можливості фарбування фасаду будинку та відновлення конструкції балкону. Апелянт зазначає, що судом проігноровано ту обставину, що вказаний будинок є пам'яткою архітектури місцевого значення, а тому необхідно зберегти автентичність та культурну цінність даного об'єкту.

Представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечує у задоволенні скарги і пояснив, що ОСОБА_3 дійсно збудувала паркан біля будинку, перешкоджаючи засміченню земельної ділянки, та здійснила переобладнання входу в квартиру із огородженої території. Вважає, що права позивача не порушені, оскільки на час придбання квартири у будинку позивачем паркан вже існував.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено будівництво спірної огорожі саме відповідачем, а також, що останнім допущено істотне порушення будівельних норм і правил, зокрема: недодержання архітектурних, санітарних, екологічних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.3 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 20.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №1660, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 являється власником квартири № 1 в цьому ж будинку, яка розташована поверхом нижче від квартири позивача, на підставі договору купівлі-продажу від 09.06.2006 року.

Відповідно до змісту розпорядження голови обласної державної адміністрації від 04.03.2006 року за №151, житловий будинок №16/1 розташований по Старому Бульвару у м.Житомирі, 1916 року забудови, двоповерховий, шестиквартирний, цегляний, знаходиться в переліку пам'яток архітектури Житомирської області.

Згідно зображень на фотокартках наданих позивачем, на території житлового будинку №16/1 по Старому Бульвару, 16/1 у м.Житомирі, встановлено кам'яну огорожу, яка відрізняється від параметрів зовнішньої огороджувальної конструкції житлового будинку, передбаченому у генеральному плані присадибної ділянки з будовами по пров.50-ліття Жовтня квартал № 111, який міститься в матеріалах інвентаризаційної справи №10844, на об'єкт нерухомого майна за адресою: м. Житомир, Старий Бульвар, 16/1.

Під час апеляційного розгляду справи було проведено судову будівельно-технічну експертизу, якою встановлено, що вхід до квартири № 1 зі сходової клітини багатоквартирного будинку по Бульвару Старому, 16/1 замуровано і вхід здійснюється з прибудинкової території, огородженою спірним камяним парканом.

Вказані обставини підтвердив представник відповідача, який не заперечував факту встановлення камяного паркану відповідачем ОСОБА_5 у 2007 році.

Отже, висновок суду першої інстанції про недоведеність будівництва спірного паркану відповідачем зроблений на неповно зясованих обставинах.

Згідно висновку експерта камяний паркан є обєктом нерухомого майна.

Порядок користування земельними ділянками багатоквартирних будинків визначено у ст.42 ЗК України.

Згідно ч.3, 4 цієї статті порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 640 від 31.08.2006 року надано ОСОБА_5 дозвіл на розроблення проекту реконструкції квартири № 1 по Старому бульвару, 16/1 у м.Житомирі згідно з проектними пропозиціями без зміни цільового призначення та без втручання в несучі конструкції будинку.

Архітектурно-планувальним завданням було передбачено : збереження зелених насаджень на дворовій території, отримання охоронного договору та реставраційного завдання в головному управлінні будівництва та архітектури ОДА, не змінювати фасад будинку, не порушувати існуючий благоустрій дворової території.

15.07.2009 року за № 524 ОСОБА_6 надано дозвіл на виконання робіт, повязаних з порушенням благоустрою м.Житомира, а саме ремонту підпірної стіни з метою уникнення зсуву грунту.

Листом КП «Інспекція з благоустрою м.Житомира» Житомирської міської ради від 07.07.2014 року підтверджено надання такого дозволу у звязку із аварійним станом огорожі, яка виконує функцію підпірної стіни, для уникнення зсуву грунту.

Згідно матеріалів справи земельна ділянка біля багатоквартирного будинку по Бульвару Старому, 16/1 складає 2322 кв.м. і її конфігурація із огорожею № 1-2 наведені у генеральному плані (схемі). З фасадної сторони будинку огорожа здійснена на бутовому фундаменті з цегляних стовпів, які заповнені металевими решітками. Інша частина огорожі є деревяною.

Будь-яких огороджень всередині периметру не передбачено.

Експертом встановлено, що ОСОБА_5, здійснюючи забудову паркану, вийшла за межі конфігурації земельної ділянки і здійснила будівництво в середині прибудинкової території із облаштуванням окремого входу на частину земельної ділянки та у належну їй квартиру № 1, чим обмежила доступ ОСОБА_2 для обслуговування і ремонту зовнішніх стін та балкону квартири № 3. При цьому, будівництво паркану здійснено з порушенням вимог п.6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій».

Земельна ділянка ОСОБА_5 для проведення будівництва та відокремлення частини земельної ділянки прибудинкової території з метою обслуговування її квартири органами місцевого самоврядування не виділялася.

Не надано представником відповідача письмового договору про встановлення порядку користування цією земельною ділянкою між співвласниками квартир.

Житомирським міським відділом УДСНС України у Житомирській області проведено обстеження території за адресою : м.Житомир, Старий бульвар, 16/1, та встановлено порушення Правил пожежної безпеки в Україні, якими передбачено вільний проїзд та прохід до будинків (п.1.3 Правил, затверджених наказом МВС № 1417 від 30.12.2014 року, п.4.1.3 Правил, затверджених наказом МНС України № 126 від 19.10.2004 року). Встановлення камяного паркану обмежило доступ до будівлі пожежних підрозділів у випадку виникнення пожежі в приміщеннях будинку.

Статтею 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, у справі, яка переглядається, відокремлення ОСОБА_5 частини прибудинкової території біля квартири АДРЕСА_2 камяним парканом, з облаштуванням окремого входу до цієї частини земельної ділянки, проведене без дотримання встановленого законом порядку та не відповідає нормам законодавства в галузі містобудування і пожежної безпеки, унаслідок чого порушено права та інтереси позивачки, оскільки перекрито доступ до пошкоджених зовнішніх стін належної їй квартири, які потребують ремонту, а також доступ пожежних підрозділів у разі виникнення пожежі в квартирі № 3.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає доведеними вимоги позовної заяви.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі № 6-530цс16.

В той же час, згідно висновку експертизи частина перебудованого паркану відповідає конфігурації схеми генерального плану і демонтажу, з відновленням стану земельної ділянки, підлягає 40 пог.метрів, які розташовані всередині прибудинкової території і позначені на мал.18 експертизи синім та червоним кольором із закресленням та перешкоджають доступу до зовнішньої частини квартири № 3.

Інші доводи апеляційної скарги, а саме щодо впливу паркану на стан квартири, не були підставою позову, а тому до уваги не приймаються, як і посилання у позовній заяві на порушення відповідачем ОСОБА_7 України «Про охорону культурної спадщини», оскільки позивач охоронний договір не укладала і на неї не покладено обовязку по контролю за дотриманням норм цього закону.

Надані представником відповідача фотокартки паркану не спростовують висновків експерта про недотримання відповідних будівельних норм та доводів позовної заяви про порушення порядку користування прибудинковою територією і обмеження доступу до належної на праві власності позивачу квартири.

З огляду на вимоги ст.ст.3, 15 ЦПК України не є підставою для відмови у задоволенні позову набуття позивачем права власності на квартиру після будівництва спірного паркану, оскільки визначальним є встановлення порушення прав останньої.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати за проведення експертизи в частині задоволених вимог 50% від сплаченою суми 6385,80 грн., а також на користь держави судовий збір за розгляд справи в судах, що становить 511,56 грн.

Керуючись ст. ст.209, 218, 303, 304, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 29 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Зобовязати ОСОБА_3 демонтувати за її рахунок самочинно збудований паркан довжиною 40 пог.м, влаштований всередині периметру земельної ділянки по вул.Старий Бульвар, 16/1 у м.Житомирі, відповідно до малюнку № 18 висновку судово-будівельної експертизи № 357/10-2016 від 18 жовтня 2016 року та привести земельну ділянку у придатний для використання стан.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в рахунок держави судовий збір в розмірі 511,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 3192,9 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: