Справа № 2/489/1616/2016
Іменем України
22 липня 2016 р.
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого - судді Тихонової Н.С.,
при секретарі - Бреженюк Н.С.,
позивачки - ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
представника відповідача ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
В травні 2016 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що 11.10.2008 р. помер її батько - ОСОБА_7, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді частки квартири № 111 по вул. Енгельса (Вінграновського), 56 в м. Миколаєві. Вказана частка квартири належала померлому на праві приватної власності. За життя померлий склав заповіт на користь позивачки, відповідно до якого заповідав їй належну йому частку квартири. В квітні 2016 року позивачка звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, оскільки нею пропущено строк для прийняття спадщини. На теперішній час в позасудовому порядку позивачка не має можливості оформити свої спадкові права після смерті батька. В обґрунтування поважності причин пропуску звернення до нотаріуса з заявою про оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 посилається на те, що в період з 16.03.2009 р. по 13.06.2009 р. вона перебувала за кордоном - в Російській Федерації.
Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7.
В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідачі та представник відповідача заперечували проти задоволення позову.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
15.07.1999 р. ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, відповідно до якого він заповідав належну йому частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_8.
Відповідно до ст. 1233, ст. 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.
11.10.2008 р. ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому частини квартири АДРЕСА_2.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
В квітні 2016 р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_7
Проте згідно Постанови нотаріуса від 08.04.2016 р. позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини.
Разом з тим з пояснень позивачки вбачається, що у встановлений законом строк вона не прийняла спадщину, оскільки в період з 16.03.2009 р. по 13.06.2009 р. знаходилась поза межами України, а саме на території Російської Федерації.
Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані у разі, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, проте він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця або з інших причин, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Подібна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та Постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 р. (справа № 6-1486цс15).
З пояснень позивачки вбачається, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки в період з 16.03.2009 р. по 13.06.2009 р. перебувала за кордоном та вважає вказані причини поважними.
Суд не може погодитись із твердженнями позивача щодо поважності пропуску строку звернення із заявою до нотаріальної контори,через наступне.
З часу смерті спадкодавця та до виїзду позивачки за кордон минуло більше ніж пять місяців, тобто строк для прийняття спадщини майже сплинув ще під час перебування ОСОБА_1 на території України. Крім того позивачка мала можливість звернутись з заявою для прийняття спадщини після смерті свого батька невідкладно після повернення з-за кордону в 2009 р., проте звернулась лише в 2016 р. - після спливу майже восьми років після смерті спадкодавця.
Жодних посилань та доказів на підтвердження наявності виключних непереборних обставин, які завадили ОСОБА_1 звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у вказані періоди, суду не надано.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Суд оцінює докази відповідно до вимог ст. ст. 58-59, 61, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.
Недоведеність обставин, на яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачкою ОСОБА_1 не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів поважності причин пропуску звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставні та в їх задоволенні необхідно відмовити.
На підставі ст.ст. 1216, 1218, 1228, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, та керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 123, 212, 214 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: