Єдиний унікальний номер 719/170/16-ц
Номер провадження 2/719/80/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Цицак В.Л.,

за участю секретаря Хряпченко Л.А.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новодністровськ Чернівецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їхньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обгрунтування позову зазначає, що з 29.07.2006р. перебувала в шлюбі із відповідачем ОСОБА_2, який розірвано згідно рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.05.2012р., що набрало законної сили 21.05.2012р. Від шлюбу у них з відповідачем народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. При цьому, останній працює, має постійний стабільний дохід, а тому вважає, що має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Просить суд стягувати з ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зменшила розмір позовних вимог з 1/2 до 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, додатково пояснила, що працює лікарем швидкої допомоги центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, робота має позмінний характер, а тому інколи дитину доглядає няня, оскільки рідний брат, хоч і живе з ними, однак є інвалідом та залишати його з дитиною небезпечно. Зазначила, що батьки проживають окремо від неї. При цьому, мама-пенсіонерка має проблеми зі здоровям, а тому вона по можливості надає їй допомогу. Батько ж живе у Вінницькій області, де й працює. Повідомила, що в середньому її дохід становить 2500,00 грн., проте її заробітку недостатньо для забезпечення її потреб та потреб дитини. Просила позов задоволити з врахуванням змінених позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 20.07.2016р. не зявився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі понаних ним заперечень та письмових доказів (а.с. 75).

В судовому засіданні 06.07.2016р. відповідач подав заперечення на позов та, окрім того, пояснив, що позов не визнає, оскільки він не ухилявся від виконання обовязку брати участь в утриманні своєї дитини, в підтвердження чого надав квитанції про грошові перекази та виписку з банку. Повідомив, що виплати здійснював за кожен місяць, проте не в один і той же період, що обгрунтовував різним часом отримання заробітної плати та фактичною можливістю кошти переказати. Також зазначив, що при необхідності надавав кошти на додаткові витрати на дитину, а також кошти передавали його батьки та брат. Просив врахувати, що 20.07.2015 року отримав важку травму, після якої до теперішнього часу перебуває на реабілітаційному лікуванні, в звязку з цим несе значні додаткові матеріальні витрати, а в майбутньому має пройти ще одну операцію. Окрім того, зазначив, що на його утриманні перебуває дружина, яка на даний час не працює, син дружини від першого шлюбу, батько якого помер, а також він має непрацездатних батьків-пенсіонерів, які проживають окремо від нього із його сестрою, проте, він надає їм матеріальну допомогу. Підтвердив, що дійсно працює, робота має постійний характер, щомісячно отримує заробітну плату в розмірі близько 5220, 00 грн., а тому погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Просив не стягувати з нього судовий збір, оскільки, на його думку, позивач не мала підстав для звернення до суду та він переказав їй кошти на утримання дитини за червень 2016р. у липні 2016р.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2006 року, який було розірвано рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.05.2012р. по справі № 2-165/12, що набрало законної сили 21.05.2012р. (а.с. 8).

У сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-МИ № 128865, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області 11.10.2010р. (а.с. 7).

Згідно довідки № 2167, виданої КП «Новодністровський житловик» від 31.05.2016р., із позивачем ОСОБА_1 за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Лісовий»АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_3, 2010р.н., донька; ОСОБА_4, мати; ОСОБА_5, батько; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, брат; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, брат та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, брат. (а.с. 9)

При цьому, позивач ОСОБА_1 пояснила, що фактично із нею проживає лише ОСОБА_6, 1994р.н., брат, який є інвалідом ІІІ групи з дитинства, в підтвердження чого надала посвідчення серії ААГ № 021973, видане 15.03.2013р., довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 239629, видану 14.06.2016р. (а.с. 79). За станом здоровя брат потребує постійного стороннього догляду та реабілітації, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 1069 від 14.06.2016р. (а.с. 80), а тому саме вона здійснює за ним догляд та утримує його, а, відтак, брат не може допомогти їй у догляді за дитиною.

Відповідач ОСОБА_2 зазначену обставину оспорював, стверджуючи, що з позивачем живе також батько, проте доказів суду не надав. Натомість позивач ОСОБА_1 надала суду докази, що батько ОСОБА_5 працює та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується довідкою № 37 від 14.07.2016р., виданою ВП «Птахофабрика «Вінницький бройлер» ПАТ «Миронівський хлібопродукт», та довідкою № 100-ВК від 14.07.2016р., виданою Філією «Комунальний комплекс» ТзОВ «Вінницька птахофабрика» (а.с. 77-78).

Відповідач ОСОБА_2 повідомив, що проживає у Миколаївській області за місцем своєї роботи разом із дружиною та сином дружини від першого шлюбу, якого утримує, оскільки батько останнього помер. В підтвердження укладення шлюбу надав свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 107286, видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, з якого вбачається, що відповідач зареєстрував 06.09.2014р. шлюб із ОСОБА_9 (а.с. 72). Як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-ФП № 120562, виданого Миколаївським обласним управлінням юстиції України 21.01.2002р., у ОСОБА_9 є син ОСОБА_10, 10.12.2001р.н., батьком якого є ОСОБА_11 (а.с. 72).

Позивач ОСОБА_1 не заперечувала, що ОСОБА_2 одружений та у його дружини є син від першого шлюбу, проте вважає, що дитина отримує у звязку із смертю батька допомогу, зокрема, пенсію по втраті годувальника, а відтак, не перебуває на утриманні відповідача.

Також відповідач ОСОБА_2 стверджує, що на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_9, оскільки на даний час остання не працює, що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-ІІ № 5639000 (а.с. 73), та на обліку у службі зайнятості не знаходиться, бо здійснює пошук роботи самостійно.

Як вбачається із довідок ЛКК № 576 та № 577 від 31.05.2016р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3, 2010р.н., донька, здорові (а.с. 10).

20.07.2015 року відповідач ОСОБА_2 отримав важкі травми, зокрема, лівого плеча, лівого стегна, переломи ребер зліва, забій лівої легені, тощо, та перебував на лікуванні з 22.07.2015р. по 03.09.2015р., що підтверджується епікризом № 12460, епікризом № 14263 та довідкою № 129, виданими Херсонською обласною клінічною лікарнею (а.с. 43-48). У вищезазначений період мав значні витрати на лікування, в підтвердження чого надав відповідні квитанції та видаткову накладну (а.с. 49-52).

Повідомив, що на даний час перебуває у стані реабілітації після отриманих травм, проходить курс лікувальних масажів, вправ, відвідує лікувальну фізкультуру з метою повного відновлення працездатності як в державних, так і в приватних клініках, в підтвердження чого надав квитанції про оплату послуг медичного центру ПП «Медіостар» (а.с. 53). Окрім того, після отримання відповідних рекомендацій від лікаря йому має бути проведена операція на лівій руці, що також зумовить додаткові витрати.

Позивач ОСОБА_1 не заперечувала, що відповідач ОСОБА_2 на даний час потребує лікування, проходить реабілітацію як у державних, так і в приватних клініках та у звязку із цим несе додаткові витрати.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 на даний час працює на посаді лікаря швидкої допомоги обласної комунальної установи «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», отримує щомісячно заробітну плату. Так, із довідки № 285 від 06.07.2016р. вбачається, що останній за період з червня 2015р. по червень 2016р. нараховано заробітну плату в сумі 49842, 46 грн.; середній заробіток 3834, 04 грн. (а.с. 81).

Також суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 працює на посаді інспектора-чергового Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Миколаївській області, отримує щомісячно заробітну плату. Так, із довідки № 869/28/1-2016 від 15.07.2016р. вбачається, що за період з січня по червень 2016р. останньому нараховано заробітну плату 31321, 62 грн.; середній заробіток 5141, 97 грн. (а.с. 73).

Як вбачається із наданих відповідачем ОСОБА_2 виписки по картці/рахунку № 808566 і додаткових рахунках договору ОСОБА_2 за період з 01.01.2013р. по 01.07.2016р. (наданій суду частково за період з 18.09.2015р. по 01.07.2016р.) та за період з 01.06.2016р. по 16.07.2016р. (наданій суду частково за період з 08.06.2016р. по 16.07.2016р.) та квитанцій від 16.12.2015р., 18.12.2015р., 25.11.2015р., 25.09.2014р., 27.01.2014р., 30.01.2014р., 24.06.2014р., 26.10.2015р., 30.12.2015р., 25.04.2014р., 24.01.2015р., 23.05.2014р., 05.03.2014р., 30.01.2014р., 25.11.2014р., 24.07.2014р., 25.09.2014р., 21.04.2016р., 30.07.2015р., 22.09.2015р., 29.09.2015р., 29.01.2016р., 25.08.2015р. останній здійснював переказ коштів на карту ПриватБанку позивача ОСОБА_1 на суми від 100, 00 до 1700, 00 грн., зокрема, останній грошовий переказ здійснено 02.07.2016р. на суму 1006, 00 грн.; також із вищевказаних квитанцій вбачається, що декілька разів кошти позивачу пересилали батьки відповідача на суму від 500, 00 до 600, 00 грн. (а.с. 24-42, 70-71).

Як пояснив відповідач розмір грошового переказу залежав від розміру заробітної плати, яку він отримував, зокрема, з грудня 2015р. (момент переведення на роботу в Заводський ВП ГУ НП у Миколаївській області) щомісячний переказ коштів він здійснює в розмірі не менше 1000, 00 грн. Також просив врахувати, що у березні-травні 2016р. надав позивачу кошти на додаткові витрати на дитину, зокрема, на випускний вечір; також має додаткові витрати, повязані із дитиною, зокрема, на свята, дні народження та відпочинок, в підтвердження чого надав квитанцію про придбання іграшок дитині на суму 1033, 07 грн. (а.с 74).

Позивач ОСОБА_1 не заперечувала, що після розлучення отримувала грошові кошти від відповідача ОСОБА_2, проте зазначила, що надходження коштів залежало виключно від волі відповідача, який самостійно визначав як розмір переказу, так і час його пересилання. Просила взяти до уваги, що кошти надавались після її дзвінків та нагадувань, у різний час, який був зручним виключно для відповідача. Вважає, що розмір грошових переказів, які надає відповідач, недостатній для належного утримання їх дитини, а відповідач в добровільному порядку сплачувати кошти в більшому розмірі не погоджується. Саме з огляду на зазначене, просить суд визначити розмір аліментів.

Позивач ОСОБА_1 не заперечувала, що на свята, зокрема, св. Миколая та день народження дитини, кошти їй переказували батьки відповідача, однак, вважає, що це не звільняє останнього від обовязку утримувати дитину. При цьому, щодо додаткових витрат відповідача, то просила врахувати, що до 2016року відповідач дитину жодного разу на відпочинок не брав, цьогорічна спільна його відпустка з дитиною мала місце після першого судового засідання по справі, коштів на відпочинок дитини раніше він не надавав, а участь у додаткових витратах відповідач брав лише на випускний вечір, і то після неодноразових її нагадувань.

Як позивач, так і відповідач повідомили суду, що надають матеріальну допомогу своїм батькам, зокрема, ОСОБА_1 допомагає матері пенсіонерці, а ОСОБА_2 батькам пенсіонерам.

При цьому, ОСОБА_1 зазначила, що мати проживає окремо від неї та отримує пенсію, матеріальну допомогу матері надає батько, однак, за станом здоровя мати потребує значних витрат на лікування, а тому вона також надає їй матеріальну допомогу.

Також, сторони повідомили, що батьки відповідача проживають окремо від нього, з його сестрою у Львівській області, є пенсіонерами та отримують пенсію. При цьому, ОСОБА_2 стверджував, що пенсії батькам недостатньо для проживання, а тому він їм надає матеріальну допомогу. В підтвердження, що батьки непрацездатні, відповідач надав копію їх паспортів та свідоцтво про своє народження (а.с. 54-59).

Згідно довідки Перемишлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 652/09-25 від 13.05.2016р. на виконанні у Перемишлянському РВДВС ГТУЮ у Львівській області виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 з 01.11.2015р. по 30.04.2016р. не перебуває (а.с. 11).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_4 України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В інших випадках аліменти присуджуються в частці від заробітку (доходу) та згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % (тридцяти відсотків) встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016рік» прожитковий мінімум на дитину до 6-ти років з 01.05.2016р. по 30.11.2016р. становить 1228, 00 грн., а на дитину від 6-ти до 18-ти років 1531, 00 грн.

При визначенні розміру аліментів суд зобовязаний у відповідності до ст. 182 СК України враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; а також інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

При визначені розміру аліментів, які необхідно стягувати на утримання дитини сторін, суд враховує, що обоє батьків працездатні, мають постійний стабільний дохід, зокрема, за останні 6 місяців середньомісячний дохід позивача становить 4112, 84 грн., відповідача - 5141, 97 грн., натомість у дитини самостійного доходу немає.

Також бере до уваги стан здоровя дитини, позивача та відповідача, зокрема, стан здоровя позивача та дитини задовільний. Натомість відповідач потребує тривалого (до трьох років) реабілітаційного лікування, в тому числі, має бути проведено ще одну операцію на лівій руці, у звязку із чим ОСОБА_2 несе значні додаткові витрати, а у випадку негативного результату реабілітації останньому може бути встановлена інвалідність. Вказані обставини позивач ОСОБА_1 не оспорювала.

Суд враховує, що у позивача та відповідача інших дітей немає. При цьому, при визначені розміру аліментів суд відхиляє доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває дружина та дитина дружини від першого шлюбу, з огляду на наступне. Дружина відповідача ОСОБА_9 на даний час не працює, оскільки, як вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_9, остання звільнилась з роботи за власним бажанням 22.06.2016р., а відповідачем не надано суду доказів її непрацездатності. Також відповідачем не доведено, що дитина дружини перебуває на його утриманні, оскільки надання матеріальної допомоги вказаній дитині це право, а не обовязок відповідача.

При цьому, суд не бере до уваги твердження сторін, про те, що вони мають інших утриманців, а саме: позивач непрацездатну матір-пенсіонера та брата-інваліда, відповідач обох непрацездатних батьків-пенсіонерів, оскільки сторони не надали суду доказів, що вказані вище особи знаходяться саме на їхньому утриманні.

Також суд не бере до уваги твердження позивача ОСОБА_1 про наявність додаткових витрат, зокрема, витрат на няню, відпочинок дитини, тощо, оскільки остання відповідних доказів суду не надала, а відповідач заперечував наявність таких витрат. Також суд відхиляє й доводи відповідача про те, що він постійно несе додаткові витрати на дитину, оскільки останній надав суду лише докази купівлі дитині іграшок у липні 2016р. та докази пересилання позивачу коштів на випускний вечір дитини у березні-травні 2016р. на загальну суму 1700, 00 грн., а позивач заперечувала наявність інших додаткових виплат.

З огляду на зазначене, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є обовязком як матері, так і батька, беручи до уваги, що відповідач має постійний дохід, з урахуванням встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та розміру доходів сторін, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи при цьому прав відповідача, враховуючи стан здоровя, сімейне становище дитини, відповідача та позивача, а також згоду відповідача платити аліменти, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.ст. 180, 183 СК України позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі позову і до повноліття дитини.

Судові витрати розподіляються відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України. Так, ціна позову становить 10283, 94 грн. (1/3 частина доходу відповідача * 6міс.), розмір судового збору, який підлягає сплаті 1028, 40 грн. При цьому, оскільки позов задоволено частково, ціна позову, виходячи із задоволеної частини позову, становить 7712, 96 грн. (1/4 частини доходу відповідача * 6міс.). Відтак, з відповідача слід стягнути 771, 30 грн. на користь держави, а решту суми судового збору в розмірі 257, 10 грн. слід покласти на рахунок держави.

При цьому, суд вважає, що переказ відповідачем ОСОБА_2 коштів у сумі 1006, 00 грн. на утримання дитини за червень 2016р. 02 липня 2016р. (тобто майже через місяць від дати звернення позивача із позовом), не є підставою для звільнення останнього від сплати судового збору на користь держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі ст.ст. 180-184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 80, 88, 212-215, 223, 294, 296, 367 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, (зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, (зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_10, мікрорайон «Лісовий»АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, (зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в сумі 771, 30 грн. (сімсот сімдесят одна гривня 30 копійок) в дохід держави.

В іншій частині судовий збір в розмірі 257, 10 грн. (двісті пятдесят сім гривень 10 копійок) покласти на рахунок держави.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя