Справа №442/5079/16-ц
Провадження №2/442/1795/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2016 року

Дрогобицький міськрайоний суд Львівської області

в складі : головуючої - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

третьої особи - представника Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третьої особи - Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду із позовом ОСОБА_4, третьої особи - Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Позивач ОСОБА_1 у підтвердження заявлених вимог посилається на те, що 11 червня 2009 року він, ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 у виконавчому комітеті Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, про що зроблено актовий запис №03. Від шлюбу із відповідачкою мають малолітню доньку ОСОБА_5, 27.11.2009р.н. Спільне життя з відповідачкою не склалося і протягом останніх 1,5 року вони проживають окремо: він з дочкою ОСОБА_6 проживає у м.Дрогобичі у своїй квартирі, а відповідачка проживає у м.Стебник з невідомою йому особою. У квітні 2016 року відповідачка подала до суду позов про розірвання шлюбу, який розглядається у Дрогобицькому міськрайонному суді. У своїй позовні заяві вона підтверджує факт проживання ними окремо, однак не зазначила того, що їхня дитина проживає разом з ним, оскільки мати веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Крім цього відповідачка подала позов про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки і просить суд встановити аліменти у розмірі 1000,00грн., щомісячно у твердій грошовій сумі, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки весь час, з якого вони проживають окремо - більше 1,5 року, їхня дочка проживає з ним, і відповідно утримується виключно за його рахунок, він вимушений подати позов, яким визначити місце проживання дитини зі ним, так як з 11 січня 2015р. вони з відповідачкою перестали спільно проживати, оскільки проживаючи спільно на квартирі, яку вони винаймали, він більше не міг терпіти аморальну поведінку своєї дружини, що виражалося в тому, що остання могла не ночувати вдома, при цьому у батьків також не ночувала, додому приходила в обідню пору, коли він вже був на роботі, до дитини постійно говорила на підвищених тонах, застосовуючи нецензурну лайку, що призвело до того, що дочка боїться свою матір у стані алкогольного спяніння, він забрав свої та дитини речі, і вони стали проживати з дочкою разом. Так, він повністю піклується дочкою, вона знаходиться на повному його утриманні, він купляє їй одяг, сам готує їсти, займається її вихованням. Враховуючи те, що відповідачка неправильно ставилась до процесу виховання доньки, а на його зауваження вона належним чином не реагувала, він неодноразово вимушений був звертатися до правоохоронних органів до притягнення відповідачки до адмінвідповідальності. Так, після їхнього конфлікту з відповідачкою за ініціативи Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області було складено акт обстеження умов проживання їхньої дочки ОСОБА_6 від 01.07.2015року, згідно якого встановлено, до дочка проживає з ним, забезпечена сезонним одягом, взуттям і що дитина проживає у задовільних умовах. У липні 2016 року він звернувся до СуСД з прохання визначити місце постійного проживання дитини з ним, але СуСД запропонувала йому звернутися до суду з цього питання. А тому у нього виникла необхідність звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просить їх задоволити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та суду пояснила, що відповідачка по справі ОСОБА_4 веде аморальний спосіб життя, не цікавиться своєю донькою, зловживає спиртними напоями. Донька боїться свою матір. Крім того зазначила, що сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися із-за діаметрально-протилежних характерів,поглядів на життя, фізичної та психологічної несумісності, що призводило до безпричинних сварок та скандалів. Відповідачка неправильно відносилася до процесу виховання їхньої спільної доньки, на зауваження ОСОБА_1 не реагувала, він неодноразово був змушений звертатися до до правоохоронних органів щодо притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності.На даний час донька проживає разом із позивачем, він піклується про неї, займається її вихованням, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 01.07.2015р.

Просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином була повідомлена про день і час слухання справи, а тому суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України.

Третя особа - Представник служби у справах дітей Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги підтримав, не заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог.

Заслухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд вважає, позов є підставм та підлягає до повного здоволенння з таких підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу, з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Крім того, слід взяти до уваги той факт, що відповідно до п.2 ст.161 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов'язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати.

Не оспорюється і той факт, що батько дитини - ОСОБА_1 хоча офіційно не працює, однак має самостійний дохід, що підтверджується виписками з Приватбанку від 06.10.2016р., довідкою від 09.08.2016р., виданою Банком Львів, має можливість створити та створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, що підтверджується Актами обстеження умов проживання від 04.08.202016р., 08.08.2016р., та задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, в той час як мати ОСОБА_4 веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, остання неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності та

не може забезпечувати умови для нормального розвитку своєї доньки ОСОБА_5, 27.11.2009р.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про прав дитини.

Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. А оскільки неповнолітня донька ОСОБА_5, 27.11.2009р. проживає разом з батьком у будинку за адресою: АДРЕСА_1, останній шкідливих звичок не має, в нього достатньо можливостей для створення належних умов виховання та розвитку дитини, а відтак суд вважає, що дитина донька ОСОБА_5, 27.11.2009р. повинна проживати з батьком ОСОБА_1.

У відповідності з ч.4, ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно п.1.3. Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999р. №34/166/131/88, органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

З»ясувавши всі обставини справи, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому слід визначити місце проживання дитини з позивачем по справі.

Керуючись ст.ст.10, 57-60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.160 Сімейного Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визначити місце проживання дитини: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуюча - суддя : Гарасимків Л.І.