АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1549/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Соколишина Л.Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівХрапка В. Д., Новікова О. М.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Велікової Наталії Анатоліївни третя особа служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_6 діючи в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (ПАТ КБ «Приватбанк», Банк), приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Велікової Наталії Анатоліївни третя особа служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору іпотеки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №CSIPG100000142 про отримання позивачем кредитних коштів у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 34200,00 доларів США на наступні цілі: 28800,00 доларів США на придбання нерухомості, а також 5400,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, строком з 06 липня 2007 року до 06 липня 2022 року, та сплати процентів у розмірі 12% на суму залишку заборгованості за кредитом.

З метою забезпечення вказаного зобов'язання між цими ж сторонами, 6 липня 2007 року, було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0.21 га, розташована за вказаною адресою, які придбані позивачем за кредитні кошти.

Вказаний іпотечний договір посвідчений 06 липня 2007 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Наталією Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 3858.

Позивач зазначає, що договір іпотеки не був погоджений у встановленому порядку органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються.

На момент, коли укладався договір позивач перебував у законному шлюбі з ОСОБА_9 та мав неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, якому на момент укладення договору було 9 років. Вказана інформація була надана банку в анкеті-заяві, зокрема в пункті про родинний стан зазначено - «женат, есть дети». Також ця інформація була надана банку в ксерокопії паспорту, зокрема інформація про дитину та дружину. Також в анкеті-заяві, яку позивач заповнював перед укладенням договорів міститься інформація про майновий стан позивача, з якої вбачається, що будинок, який позивач мав передати в іпотеку був його єдиним майном.

Позивач вважає, що укладений договір іпотеки, згідно якого під заставу було передано нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,21 га, на якій розміщений предмет іпотеки, без дозволу органів опіки та піклування істотно порушив законні права та інтереси його неповнолітнього сина на законне право на житло.

На підставі викладеного, ОСОБА_6 просив суд визнати недійсним вказаний договір іпотеки від 06 липня 2007 року та зобов'язати приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Велікову Наталію Анатоліївну скасувати з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за договором іпотеки №CSIPG100000142 від 06 липня 2007 року.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду ОСОБА_6 діючи в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, вказуючи при цьому, що рішення є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 6 липня 2007 року між ЗАТ «КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Приватбанк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на придбання нерухомості та сплату страхових платежів в розмірі 34200 доларів США зі сплатою 12 процентів річних на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення до 6 липня 2022 року.

Згідно частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 статті 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором того самого дня між ЗАТ «КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Приватбанк», та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав в іпотеку житловий будинок за адресою АДРЕСА_2; іпотека поширюється також і на земельну ділянку площею 0.21 га, на якій розташовано предмет іпотеки.

Будинок та земельна ділянка, передані в іпотеку, придбані ОСОБА_6 6 липня 2007 року на підставі договорів купівлі-продажу за рахунок кредитних коштів.

Згідно з договором іпотеки від 6 липня 2007 року та анкетою-заявою на час укладення кредитного договору і договору іпотеки ОСОБА_6 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 9-14).

За цією ж адресою проживала й була зареєстрована дружина позивача - ОСОБА_9, що підтверджується копією паспорта останньої (т.1 а.с. 62-66).

31 жовтня 2007 року Черкаський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області зареєстрував ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2, а 12 листопада 2008 року - його дружину ОСОБА_9 (а.с. 7, 67).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів.

Частиною третьою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо її майнових прав, у тому числі й відмовлятися від майнових прав дитини (пункт 3 частини другої статті 177 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Отже у разі вчинення правочину щодо нерухомого майна (договір іпотеки), право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов'язковою.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною шостою статті 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином укладення батьками правочинів, предметом яких є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено статтями 203, 215 ЦК України.

Відповідно до статті 8 ЦПК України та статті 3 Конвенції «Про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, суд повинен надавати перевагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

За змістом цієї статті право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Кредитний договір, договори купівлі-продажу та договір іпотеки укладені в один день; під час їх укладення ОСОБА_6 не приховував, що має малолітню дитину.

Отже ні ОСОБА_6, ні його сім'я, в тому числі й неповнолітній ОСОБА_7, не були і не могли бути зареєстровані та проживати в будинку, що є предметом договору іпотеки, з об'єктивних причин.

За змістом частини 1 статті 29 ЦК України місце проживання фізичної особи не пов'язується з місцем реєстрації.

Набувши право власності на будинок ОСОБА_6, набув в тому числі і право користування вказаним будинком, як складовою права власності (ч.1 ст.317 ЦК України), а відтак таке право було набуте і членом його сімї неповнолітнім сином ОСОБА_7 (ст..405 ЦК України)

Будинок який є предметом іпотеки придбавався з метою проживання в тому числі неповнолітнього ОСОБА_7, що підтверджується табелем навчальних досягнень та відвідування Степанківської загальноосвітньої школи за 2007/2008 роки.(т.1 а.с.208)

Ні за позивачем, ні за його дружиною не зареєстровано іншого нерухомого майна.

Таким чином, при вчиненні договору іпотеки житлового будинку, право на користування яким мала малолітня дитина дозвіл органу опіки та піклування є обов'язковим.

Однак зазначені вимоги закону дотримані не були, а тому з цих підстав позовна вимога про визнання недійсним договору іпотеки підлягає задоволенню.

Разом з тим не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов'язання приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Велікову Н.А. скасувати з реєстру іпотек та заборон відчуження запис вчинений на підставі договору іпотеки від 6 липня 2007 року, оскільки з вказаною вимогою до нотаріуса позивач не звертався, і рішення про відмову у вчиненні такої дії не приймалось.

Частиною 4 статті 261 ЦК України встановлено, що у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття.

Станом на час подачі позову, 23 квітня 2015 року, ОСОБА_7 був неповнолітнім, підставами позовних вимог зазначено саме порушення цивільного права прав неповнолітнього , а саме права користування нерухомим майном, а тому суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, про сплив позовної давності за поданим позовом.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 - задовольнити частково, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

Позовні вимоги ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Велікової Наталії Анатоліївни третя особа служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору іпотеки - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір іпотеки №CSIPG100000142 від 06 липня 2007 року укладений між ОСОБА_6 та закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк».

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 998 гривень 76 копійок.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір в сумі 123 гривни 02 копійки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :