АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді Ремеза В.А.

суддів Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015р. ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 12 серпня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 490084222, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 57 312, 35 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 12 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 490084222-П.

У звязку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором станом на 17 серпня 2015 року виникла заборгованість в сумі 2 152 492, 54грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволені.

Стягнено солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490084222 від 12 серпня 2008 року станом на 17 серпня 2015 року в розмірі 2 317 477,65грн., а саме: за кредитом 976 641,09грн.; по відсотках 253 215,27грн.; по пені 1 087 621,29грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позивачу відмовити в задоволенні позовних вимог до неї повністю, посилаючись на те, що рішення суду в є незаконним, необґрунтованим та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя в солідарному порядку підлягає задоволенню, а рішення суду і цій частині скасуванню з ухваленням в оскаржуваній частині нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя, суд першої інстанції виходив з того, що позов є обґрунтованим, ОСОБА_4 має право вимагати від відповідачів стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 490084222 від 12 серпня 2008 року.

ОСОБА_4 з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст.1054, 1050 ч.2, 554 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору або закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 серпня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач по справі ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 490084222, відповідно до якого ОСОБА_4 зобовязався надати кредит в сумі 57 312, 35 доларів США строком до 12.08.2015р. зі сплатою 18,5 % річних, а ОСОБА_2 зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього Графіком погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 30.12.2008р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та поручителем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 490084222-П, відповідно до якого поручитель поручилась за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором.

Зазначеним договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, а умовами договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором

Відповідно до ст. 2 вказаного Договору, Поручитель поручається за виконання Боржником наступних обов'язків: а) обов'язок повертати Банку кредит рівними частинами у терміни, визначені Основним договором та додатком №1 до Основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 12.08.2020р.; б) обов'язок щомісяця сплачувати Банку проценти за користування кредитом у терміни визначені Основним договором та додатком №1 до Основного договору; обов'язок у випадках, передбачених Основним договором або законодавством України у строк не пізніше 10 днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати зазначених вище у цьому пункті) повернути Банку Кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають із Основного договору; г) обов'язок сплатити Банку неустойку(пеню, штрафи) відшкодувати збитки, заподіяні Банку невиконанням або неналежним виконанням Боржником своїх зобов'язань за Основним договором.

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_4 зазначив, що у звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань по кредитному договору № 490084222 від 12 серпня 2008 року, станом на 17 серпня 2015 року заборгованість за договором становить 2 317 477,65грн., та складається з: заборгованості за кредитом 976 641,09грн.; по відсотках 253 215,27грн.; по пені 1 087 621,29грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2014р. Банк направив на адресу боржника ОСОБА_5 вимогу про досудове врегулювання спору, зазначивши, що станом на 15.04.2014р. прострочення платежів з виплати кредиту складає 61 день, а загальна сума заборгованості становить 45 583,70 доларів США, у зв'язку з чим боржнику пропонувалось у строк 30 днів з дати отримання вимоги, але не пізніше 37 днів з моменту направлення вимоги, достроково повернути кредит, та сплатити нараховані проценти і штрафні нарахування.

Таким чином колегія суддів вважає, що направивши досудову вимогу про повне дострокове повернення кредитних коштів, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, тобто з 22.05.2014р.

ОСОБА_4 звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості з поручителя 02.09.2015р., тобто з пропуском визначеного ч.4, ст. 559 ЦК України строку, а тому колегія суддів вважає, що порука має бути визнаною припиненою за договором поруки від 30.12.2008р. укладеного між ВАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2, у зв'язку з чим позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення з неї у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 490084222 від 12 серпня 2008 року станом на 17 серпня 2015 року на загальну суму 2 317 477,65грн., а також судових витрат не підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не були враховані наведені обставини та норми права, якими регулюються виниклі правовідносини, рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 на підставі ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі в цій частині нового рішення про відмову ПАТ «Альфа-Банк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Що ж стосується інших доводів ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про незаконність судового рішення з посиланням на те, що судом не було застосовано строк позовної давності до нарахованої за порушення умов кредитного договору пені, а також судом не було застосовано положення ч.3 ст. 551 ЦК України, то в зазначеній частині доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки умовами укладеного кредитного договору визначено строк позовної давності в 50 років, а доказів про наявність обставин, які мають істотне значення для зменшення суми нарахованої пені в порядку ч. 3, ст. 551 ЦК України сторони в ході розгляду справи не надавали.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 6 жовтня 2015р. в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суми заборгованості за кредитним договором № 490084222 від 12 серпня 2008 року, станом на 17 серпня 2015 року в сумі 2 317 477,65грн., та складається з: заборгованості за кредитом 976 641,09грн.; по відсотках 253 215,27грн.; по пені 1 087 621,29грн. та в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судового збору в сумі 1 827грн. скасувати.

ПАТ «Альфа-Банк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді