Дата документу 12.12.2016 Справа № 554/7658/15-ц
Провадження №2/554/1487/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого-судді Чуванової А.М.

при секретарі Мороз Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 11.06.2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 07.02.2007 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем було укладено договір №2456-КЛ про відкриття кредитної лінії. У відповідності до п.2.1 кредитного договору позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 99000 доларів США з терміном повернення кредитних ресурсів до 06.02.2017 року, з оплатою відсотків по ставці 16,00 процентів річних. Умовами додаткової угоди №3 від 28.05.2008 року до кредитного договору внесено зміни: змінено розмір відновлювальної кредитної лінії до 350000 доларів США та процентна ставка до 18% річних. АТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобовязання за кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачу кошти в розмірі та на умовах кредитного договору, що підтверджується рішенням Київського районного суду м.Полтави від 31.05.2012 року. Однак, відповідач, скориставшись кредитними коштами, свої зобовязання за кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує. Станом на 23.03.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 42968128,86 гривень, з яких: сума строкової заборгованості по процентам 3420,65 доларів США, що еквівалентно станом на 23.03.2015 року 79187,36 гривень, сума простроченої заборгованості по процентам 312014,49 доларів США, що еквівалентно станом на 23.03.2015 року 7223073,04 гривень, пеня 35665868,46 гривень. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 2456-КЛ від 07.02.2007 року у розмірі 42 968 128,86 гривень та судові витрати.

Представник позивача в судових засіданнях позов підтримав, просив вимоги задовольнити повністю. Пояснив, що позовна давність не підлягає застосуванню, оскільки позивач не пропустив строк звернення до суду. В судове засідання 12.12.2016 року представник позивача до суду не зявився, в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи у відсутність свого представника.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судових засіданнях позов не визнали, надали письмові заперечення проти позову, пояснили, що позивачем пропущено строк позовної давності, є рішення Київського районного суду, яким було стягнуто заборгованість по кредитному договору, відповідач нічого не сплатив, але на виконання рішення суду виконавча служба наклала арешт на будинок. Вважають, що проценти на проценти не можуть бути нараховані, також немає чіткого періоду, за який нараховані суми. В судове засідання 12.12.2016 року відповідач та його представник не зявилися, представник надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як визначено у статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, а якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно матеріалів справи 07.02.2007 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем було укладено договір №2456-КЛ про відкриття кредитної лінії. У відповідності до п.2.1 кредитного договору позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 99000 доларів США з терміном повернення кредитних ресурсів до 06.02.2017 року, з оплатою відсотків по ставці 16,00 процентів річних (а.с.4-5).

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 31.05.2012 року з відповідача стягнуто заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №2456-КЛ, яка складається з суми заборгованості за кредитними коштами та процентами, що нараховані на 02.04.2010 року (а.с. 6-7 рішення Київського районного суду м.Полтави від 31.05.2012 року; а.с.54-55 рішення апеляційного суду Полтавської області від 10.07.2012 року).

Згідно позовних вимог станом на 23.03.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 42968128,86 гривень, з яких: сума строкової заборгованості по процентам 3420,65 доларів США, що еквівалентно станом на 23.03.2015 року 79187,36 гривень, сума простроченої заборгованості по процентам 312014,49 доларів США, що еквівалентно станом на 23.03.2015 року 7223073,04 гривень, пеня 35665868,46 гривень, що підтверджується розрахунком (а.с.222-234).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Суд вважає, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами, оскільки він користується кредитними коштами до цього часу, а також передбачені договором за неналежне виконання його умов штрафні санкції, зокрема пеня за несвоєчасне погашення процентів.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі за № 6-1206цс15 від 23 вересня 2015 року, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою до застосування судами України.

Відповідно до п. 17 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2013 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Відповідач не спростував, що при розрахунку банк неправильно застосував умови договору, не вказав яким саме пунктам суперечить розрахунок, а доводи його спростовуються доказами, які є в матеріалах справи.

Суд не приймає до уваги доводів відповідача про застосуванням строків позовної давності щодо вимог позивача, оскільки саме з дати набрання законної сили рішення Київського райсуду м.Полтави (10.07.2012 року), яке не виконане, у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виникло право для звернення до суду за захистом порушеного цивільного права. Звернувшись до суду з позовом 11.06.2015 року, позивач цей строк не пропустив.

За змістом ч. 3 статті 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність з розміром основного зобов'язання.

Слід зазначити, що сума заборгованості за процентами складає 315435,14 доларів США, що еквівалентно 7302260, 4 гривень, а пені 35665868,46 гривень. Тобто, розмір заявленої до стягнення пені є непропорційно великим порівняно із сумою боргу.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України та виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, зважаючи на майновий та сімейний стан відповідача, враховуючи, що нарахована банком сума пені значно перевищує прострочену заборгованість, суд визнає за можливе зменшити суму пені до 1000000 гривень.

Таким чином, позов є обґрунтованим, він підлягає задоволенню частково. З відповідача слід стягнути суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №2456-КЛ від 07.02.2007 року у розмірі 8302260,4 гривень, та повернення судового збору в сумі 3654 гривень. В задоволенні інших вимог Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, ст.ст.526,551,610,611, 625, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №2456-КЛ від 07.02.2007 року у розмірі 8302260,4 гривень, та повернення судового збору в сумі 3654 гривень.

В задоволенні інших вимог Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.М.Чуванова