У х в а л а

іменем україни

21 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Демяносова М.В.,
Леванчука А.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсною згоди про визнання боргу та порядок його сплати, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та матеріального збитку, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

18 червня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до

ОСОБА_5 про визнання недійсною згоди про визнання боргу та порядок його сплати, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.10.2008 року відповідачем було отримано у борг грошові кошти у розмірі 25 210 доларів США, про що було складено розписку, відповідно до якої ОСОБА_4 зобов'язалась повернути отримані від ОСОБА_5 грошові кошти в строк до 01 січня 2009 року. Однак, в даний строк гроші повернуто не було. 17 лютого 2010 року сторони підписали згоду, згідно якої відповідач визнала суму боргу та зобов'язалась повернути борг після продажу квартири АДРЕСА_1.

Грошові кошти не було повернуто у зв'язку із чим ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом та просив його задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав, вимоги первісного позову не визнав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року, зустрічну позовну заяву задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 25 210 дол. США, що в еквіваленті становить 579 577, 90 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та залишити без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (норма частини 2 статті 324 ЦПК України).

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій, частково задовольняючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_5, виходили із наступного.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2008 року ОСОБА_4 було отримано в борг грошові кошти у розмірі 25 210 дол. США, про що відповідачем була складена розписка (а.с. 123). Із зазначенням, що гроші відповідач

ОСОБА_4 отримала та зобов'язалася повернути в строк до 01 січня 2009 року.

Однак станом на 01 січня 2009 року ОСОБА_4 свої боргові зобов'язання перед ОСОБА_5 не виконала та просила продовжити кінцевий строк повернення грошових коштів, пояснивши це тим, що зможе повернути кошти після продажу належної їй квартири в будинку АДРЕСА_1

Крім того суди зазначали, що ОСОБА_4 визнала борг, підписавши

17 лютого 2010 року згоду, відповідно якої відповідач визнала суму боргу та зобов'язалась повернути борг після продажу квартири АДРЕСА_1 тому визнали позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтованими.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня

2015 року було залишено без руху заяву ОСОБА_5 у зв'язку з несплатою судового збору, проте вказаний недолік заявником було усунуто. (а.с. 86)

Приморським районним судом м. Одеси залишено без розгляду заяву ОСОБА_4 про визнання недійсною згоди про визнання боргу та порядок його сплати, оскільки відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з явився в судове засідання, що спростовує доводи ОСОБА_4 про те, що її належним чином не було повідомлено про розгляд справи.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про часткове задоволення зустрічної позовної заяви

ОСОБА_5

Інші наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.В. Демяносов
А.О. Леванчук