Номер провадження: 22-ц/785/4633/16
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П.,

Сегеди С.М.

при секретарі: Ярахмедову Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є сумісною власністю подружжяза апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2016 року, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом (який було неодноразово уточнено) до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, просив визнати спільним майном подружжя: квартиру АДРЕСА_1, автомобіль НОМЕР_1, меблі та побутову техніку: мармові сходи, двері, мийку „Сатриз", кухню с фасадами з вільхи та африканського профілю, кухонну поверхню Bosch 0142 з духовкою, кондиціонер „YORK" MAH-MOH 45, ліжко „Ніколь", спальний гарнітур „ALFONA GROUP FLORIDA", меблевий гарнітур „ZARAGOSA MOSCU CHAPA DE OLIVA", який складається з меблевої стінки „LIBERIA L330XH226XP46", шість стільців „SILLA TRIANA CON MARGUE-TERRIA", стіл „MESA DE", два телевізори „Соні" модель 21м91, серійні номери 1002117 та 1001217 та визнати за сторонами на спільне майно подружжя право власності в рівних частках по 1/2, а також визнати право користування в рівних частках по 1/2 на паркомісця НОМЕР_3, НОМЕР_4 для автомобілів, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд.140/1 та на будинок рибалки-любителя під АДРЕСА_2

При цьому позивач посилається на те, що зазначене майно було придбано сторонами під час шлюбу, тобто є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, але користуватися та розпоряджатися ОСОБА_3 спільним майном не має можливості, а тому вимушений звернутись до суду з даним позовом.

ОСОБА_4 надала до суду зустрічну позовну заяву, яку уточнила у судовому засіданні, та просила присудити їй грошову компенсацію за 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль НОМЕР_2, що дорівнює 74 800,00 гривень, грошову компенсацію за 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на торгівельний павільйон, розташований по АДРЕСА_3, що дорівнює 39293,00 гривень, грошову компенсацію за 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на внесок до статутного капіталу ТОВ "АВТОТЮНІНГ", що дорівнює 7 500,00 гривень, яку стягнути з ОСОБА_3, посилаючись на те, що зазначене в зустрічній позовній заяві майно є сумісною власністю подружжя та повинно бути поділено між сторонами шляхом залишення у власності ОСОБА_3 вищевказаного майна та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1/2 частину вартості цього майна.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є сумісною власністю подружжя - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів наявності у спільній сумісній власності його та ОСОБА_4 переліченого у позові майна, що спірна квартира АДРЕСА_1 є особистою власністю ОСОБА_4 і оскільки була отримана нею у дар.

Автомобіль БМВ 5201 був придбаний ОСОБА_4 22 травня 2008 року, тобто після розірвання шлюбу, а значить є її особистою власністю.

Сторони перебували у шлюбі з 4 червня 1983 року. 13 червня 2007 року їхній шлюб було розірвано.

Документів про належність йому права користування паркомісцями №НОМЕР_3, НОМЕР_4 для автомобілів, розташованими за адресою м. Одеса Люстдорфська дорога, 140/1 та будинком рибалки-любителя АДРЕСА_2 позивач суду не надав, тому районний суд обґрунтовано прийшов до висновку, що вказане майно у власності подружжя не перебувало і не перебуває, а поділ права користування майном не визначений законодавством як спосіб захисту порушеного, оспорюваного або невизнаного права власності.

У частині позову про поділ майна подружжя, що є предметами звичної домашньої обстановки та побутової техніки, районним судом відмовлено через ненадання позивачем доказів на підтвердження наявності у власності подружжя на момент припинення шлюбних стосунків переліченого позивачем майна, яке він вважає таким, що підлягає поділу, та вартості цього майна у разі його наявності на момент розгляду справи.

Оскільки районним судом ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову через його необґрунтованість, то посилання районного суду на пропуск строку позовної давності на звернення до суду є зайвим, так як сплив строку позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі до винесення рішення, є підставою для відмови у позові лише у разі доведеності позовних вимог.

У частині зустрічного позову рішення суду не оскаржувалось, а тому у відповідності до ст.303 ЦПК України в цій частині апеляційним судом не переглядалось.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повністю і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись: п.1 ч. 1 ст. 307; ст. 308;ст. 315; 317; 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення але може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.П. Гайворонський

С.М. Сегеда