АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4534/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2188/16Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

При секретарі: Лимар О.М.,

За участі: представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Савченка О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 червня 2016 року за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення суми авансу, неустойки,заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 червня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, про відхилення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у червні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 авансового платежу за придбання квартири, неустойки за невиконання умов угоди про приймання-передачу гарантійного внеску (завдатку), заборгованості за договором позики та відшкодування збитків.

14 червня 2016 року позивачі звернулися до суду з заявою про забезпечення позову. Зазначали, що відповідачі без достатніх правових підстав не бають повертати кошти, що належать позивачам. Зважаючи на те, що у них є квартира № АДРЕСА_1, у позивачів є побоювання, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть здійснити її відчуження, щоб уникнути відповідальності, що унеможливить повернення коштів. У зв'язку з вказаним просили накласти арешт на вказану квартиру.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 червня 2016 року позивачам відмовлено у задоволенні вказаної заяви у зв'язку з тим, що спосіб забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами. Крім того позивачі не навели переконливих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" № 5 від 03 червня 2016 року при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно загальна площа квартири АДРЕСА_1, складає 61,4 кв.м., житлова площа - 45,3 кв.м. Вартість вказаної квартири не визначено.

При цьому, ціна позову позивачами визначена у розмірі 51782 грн.

Тому, враховуючи характер виниклих спірних правовідносин, а також те, що позивачі не надали суду переконливих доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та співмірність заявлених вимог з обсягом майна, на яке просять накласти арешт, колегія суддів вважає, що районний суд, прийшов до обґрунтованого висновку відмовивши у забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Крім того, квартира АДРЕСА_1 не є предметом позову по справі, тому відповідно на неї не може бути накладено арешт.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для її скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 п.1 ч.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :