Справа № 712/6771/16-ц
Провадження №2/712/1701/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Пироженко В.Д.

при секретарі - Жук О.М. Вдовенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу Санаторію-профілакторію «Ізвєстій» Державного підприємства «Донбасантрацит» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Відокремленого підрозділу Санаторію-профілакторію «Ізвєстій» Державного підприємства «Донбасантрацит» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10.12.1979 р. до 01.08.2014 року вона працювала на державному підприємстві «Донбасантрацит» відокремлений підрозділ Санаторій-профілакторій «Ізвєстій». Фактично з 01.08.2014 р. вона припинила виконувати свої обов»язки та працювати у зв»язку з проведенням АТО, проте розрахунок за липень 2014 р. з нею так і не був проведений, хоча відповідно до довідки-персоніфікації нарахування були зроблені. Позивач відкрила картковий рахунок в АТ «Ощадбанк» для зарахування заробітної плати, але згідно виписки вбачається, що останній платіж був в липні 2014 з метою погашення заборгованості за червень 2014 р.

22.06.2016 р. в інтересах ВПО Міністерства енергетики та вугільної промисловості звернулась ГО «Вінницька правозахисна група», якій надано було перелік підприємств установ та організацій, які перебувають в процедурі ліквідації та банкрутства в зоні АТО. Проте ДП «Донбасантрацит» в даному списку не значиться.

Позивач намагалась звернутись до відповідача з вимогою погасити заборгованість по заробітній платі, але на даний час кореспонденцію в зону АТО не відправляють. Розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за липень 2014 р. становить 2437,31 грн. В зв»язку з тим, що відповідач не виплатив вчасно заробітну плату, позивач зазнала сильних моральних страждань.

Просить стягнути з відповідача на її користь суму невиплаченої заробітної плати в сумі 2437,31 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявивсь. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України.

Вислухавши позивача,представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на державному підприємстві «Донбасантрацит» відокремлений підрозділ Санаторій-профілакторій «Ізвєстій» в період з 10.12.1979 р. до 01.08.2014 року, що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-І №4303918.

Відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та регіонів проведення антитерористичної операції № від 20.10.2014 р., ОСОБА_1 постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, Мікрорайон-3, 40 АДРЕСА_1. і перемістилась на територію АДРЕСА_2.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата за липень 2014 р. в розмірі 2437,31 грн.

Згідно довідки АТ «Ощадбанк» видану 01.04.2016 р. ОСОБА_1 останній перерахунок заробітної плати було здійснено за червень 2014 року в сумі 1540,07 грн.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №841 від 25 листопада 2014 року «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях», прийнятим на виконання Указу Президента України №875 від 14 листопада 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та постанови Кабінету Міністрів України №595 від 07 листопада 2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», з 28 листопада 2014 року припинена виробнича та фінансово-господарська діяльність державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, які належать до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, щодо яких воно здійснює управління корпоративними правами держави, які знаходяться у зоні здійснення антитерористичної операції, згідно з додатком.

Станом на час розгляду справи до єдиного державного реєстру запис про припинення ДП «Донбасантрацит» не внесено.

Відповідно до листа Українського державного підприємства поштового зв»язку «Укрпошта» Черкаської дирекції від 31.03.2016 р. Вих. 99-Н ОСОБА_1 була надана відповідь, що в зв»язку з загостренням суспільно-політичної ситуації на території Донецької та Луганської області з 22.07.2014 р. призупиняється приймання для пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей.

Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення на її користь заробітної плати в сумі 2437,31 грн. підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз'яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не було скоєно умисних дій на порушення прав позивачки. Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона намагалась направити вимогу відповідачу про виплату заробітної плати, але в зв»язку з відсутністю поштового зв»язку, так як на даний час на території Луганської та Донецької обл. проводиться антитерористична операція, їй було відмовлено у відпраленні.

Враховуючи соціально-економічну ситуацію, яка склалась на території Луганської та Донецької областей, проведення на даній території бойових дій, підвищення ризику виникнення загрози життю та здоров»ю. населення, суд не вбачає неправомірності дій саме відповідача. Позивачем же інших доказів, які б свідчили про вину відповідача ,суду не надано.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1378 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 116, 237-1 КЗпП України, ст. 57, 213-215, 218,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу Санаторію-профілакторію «Ізвєстій» Державного підприємства «Донбасантрацит» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Відокремленого підрозділу Санаторію-профілакторію «Ізвєстій» Державного підприємства «Донбасантрацит» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 2437,31грн.

Стягнути з Відокремленого підрозділу Санаторію-профілакторію «Ізвєстій» Державного підприємства «Донбасантрацит» на користь держави судовий збір в сумі 1378 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом , що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий: