ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7370/16-ц
провадження № 2/753/4537/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретарів Стрільчук Н.О., Гаврилюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 15.04.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Позивач ОСОБА_2 зазначав, що 28.08.2004 року було зареєстровано шлюб між сторонами; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.04.2013 року шлюб між ними було розірвано; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.02.2014 року було поділено спільне майно подружжя шляхом стягнення з нього (позивача) на користь ОСОБА_3 компенсації вартості ? частки майна (автомобіля).

Оскільки під час шлюбу сторонами ще було придбано майно - лицювальна цегла «КлінКерам рустика Граніт 43» (Керамейя) в кількості 10920 шт. для будівництва будинку на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1; в грудні 2015 року він (позивач) випадково дізнався про те, що відповідачка без його відома та згоди продала зазначену лицювальну цеглу, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким визнати за позивачем право власності на ? частину лицювальної цегли «КлінКерам рустика Граніт 43» (Керамейя) - в кількості 5460 шт., в порядку поділу спільного майна виділити в натурі відповідачці ОСОБА_3 лицювальну цеглу у кількості 10920 шт. та стягнути з останньої на його (позивача) користь ? частку вартості зазначеної цегли, що становить 57876,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити - в порядку поділу спільного майна подружжя виділити в натурі відповідачці ОСОБА_3 лицювальну цеглу у кількості 10920 шт. та стягнути з останньої на користь позивача грошову компенсацію в сумі ? частки вартості зазначеної цегли, що становить 57876,00 грн.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилась, до матеріалів справи надала письмові пояснення (а.с.91-93), згідно яких вона позов не визнала, стверджуючи, що зазначена цегла не придбавалася сторонами як спільне майно подружжя, відповідно - вона не відчужувала це майно без згоди чоловіка, просила в задоволенні позову відмовити, а справу розглядати за її відсутності та за участі її представника ОСОБА_5; представник відповідачки - ОСОБА_5 позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити повністю, як заявленого без достатніх підстав та недоведеного в судовому засіданні належними доказами.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін - ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.08.2004 року; від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.04.2013 року шлюб між сторонами було розірвано, також цим рішенням ОСОБА_2 зобов»язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на двох дітей - у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.12.2012 року і до повноліття дітей (а.с.48).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.02.2014 року було поділено спільне майно подружжя шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації вартості ? частки майна (автомобіля) - у розмірі 38285,00 грн. (а.с.49-51).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно ч.7 ст.57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Як стверджує відповідачка ОСОБА_3 (а.с.91-93), сторонами під час шлюбу не придбавалось як спільне майно та за спільні грошові кошти лицювальна цегла «КлінКерам рустика Граніт 43» (Керамейя) в кількості 10920 шт. на суму 43680,00 грн., відповідно - вона не відчужувала зазначене майно будь-кому, факт існування та місцезнаходження цього майна (лицювальної цегли) їй не відомі.

Як вбачається з пояснень позивача ОСОБА_2, грошові кошти на придбання цегли у 2011 році надала йому його мати ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.98); такі твердження позивача будь-якими належними доказами не підтверджені в судовому засіданні; тобто ствердження відповідачки про те, що сторонами під час шлюбу як спільне майно та за спільні грошові кошти лицювальна цегла «КлінКерам рустика Граніт 43» (Керамейя) в кількості 10920 шт. на суму 43680,00 грн. не придбавалась - не спростовані; місце знаходження такого майна не встановлено.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що надані позивачем квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 17.01.2011 року на його ім»я на суму 43680,00 грн. та рахунок №03.00007 від 17.01.2011 року без зазначення даних покупця товару (а.с.11-12 - копії) - не можуть бути покладені в основу рішення суду по даній справі, як належні та достатні докази на підтвердження вимог позивача.

Також, ствердження позивача про те, що лицювальна цегла придбавалась для будівництва будинку на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 не підтверджені відповідно правовстановлюючими документами на зазначену земельну ділянку, технічною документацією на об»єкт будівництва тощо.

Як вбачається з висновку від 25.12.2015 року Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області, складеного за результатами перевірки звернення позивача ОСОБА_2 від 16.12.2015 року, зазначеним висновком фактично підтверджено заперечення відповідачки ОСОБА_3 про те, що вона цеглу не вивозила і нікому її не продавала (а.с.62-82).

Отже, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, на підставі наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 не доведені в судовому засіданні достатніми та належними доказами, у тому числі з урахуванням показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яким обставини справи в частині відомі зі слів позивача, тому в задоволенні позову має бути відмовлено повністю.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст.ст.60, 61, 63-71 СК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна - лицювальної цегли КлінКерам рустика Граніт 43 (Керамейя) в кількості 10920,00 штук, стягнення ? частини вартості майна у розмірі 57876,00 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.