№ 207/1588/16-ц
№ 2/207/1091/16
07 липня 2016 року Багійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Юрченко І.М.
при секретарі Гурцкая В.В.
за участі позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні заочно справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей адміністрації Південного району Дніпродзержинської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон,
Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_3 з 19 березня 2011 року. Шлюб було зареєстровано в Алчевському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганської області, про що зроблено актовий запис № 94. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Від попереднього шлюбу вона також має неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Сімейне життя з відповідачем не склалось, рішенням Алчевського міського суду Луганської області 27 березня 2014 року шлюб між сторонами у справі було розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітній син ОСОБА_5 залишився проживати разом з нею.
У липні 2014 року, у звязку з проведенням антитерористичної операції за місцем їхнього постійного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3, вона з дітьми вимушена була виїхати на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_4. Також з ними до м. Дніпродзержинська переїхав проживати і її колишній чоловік ОСОБА_3 Після того, як вони оселились у м. Дніпродзержинську за адресою: АДРЕСА_1, відповідач близько місяця проживав з ними, а потім почав влаштовувати своє життя, із квартири виїхав, і вони з ним втратили будь-який звязок.
Вже тривалий час відповідач життям свого сина не цікавиться, не приймає участі у вихованні дитини, жодного разу не виявив бажання побачити чи поговорити по телефону із сином, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона сама матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток сина.
Позивачка зазначила, що вона має рідних, які зі своїми сімями проживають за межами України, а саме: у м. Чета Забайкальського краю Російської Федерації мешкає її рідна сестра - ОСОБА_6, яка являється хрещеною матірю її сина ОСОБА_5, і для гармонійного розвитку сина, його духовного виховання, для підтримання родинного звязку, вважає, що було б доцільним забезпечити йому спілкування з його рідними, яких, нажаль, немає в Україні. Дитина отримає із рідними масу позитивних емоцій і розширить своє світосприйняття.
Декілька разів вона випадково зустрічала у м. Дніпродзержинську відповідача і просила його надати дозвіл на виїзд дитини за межі України, однак він відповів їй категоричною відмовою, не пояснюючи при цьому причин свого рішення, у звязку з чим вона вимушена зараз звертатися з позовною заявою до суду і просити надати сину ОСОБА_5 дозвіл на тимчасовий виїзд з нею за межі України.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши їх доказами, викладеними в позовній заяві та просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Додатково пояснила, що має рідну сестру ОСОБА_6, раніше вона та сестра проживали в ІНФОРМАЦІЯ_5, були дуже близькі, підтримували та допомагали одна одній, але через небезпечну для життя ситуацію, що склалася за місцем їх проживання, всі вони розїхалися по різним містам та вимушено розлучилися. Вважала, що її син ОСОБА_5 має право на спілкування з його рідною тіткою та її сином, який є двоюрідним братом ОСОБА_2, родинні звязки не повинні втрачатися і саме для цього вона хоче зїздити у гості до своєї сестри, а потім знов повернутися в м.Дніпродзержинськ, так як вона тут проживає та її старший син ОСОБА_7 навчається в м.Дніпродзержинську і йому потрібно буде продовжувати навчання.
Відповідач у судовому засіданні був відсутній. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином - у відповідності до вимог ст. 74,76 ЦПК України - шляхом оголошення в газеті, а також судовими повістками. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, причини неявки до суду не повідомив.
Відповідно до ст.224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Представник служби у справах дітей адміністрації Південного району Дніпродзержинської міської ради надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за їх відсутності, зазначили, що з позовними вимогами позивачки згодні та підтримують їх у повному обсязі.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що в липні 2014 року у звязку з проведенням АТО в місці їх проживання, він, його мати ОСОБА_1, брат ОСОБА_2, а також відповідач ОСОБА_3 приїхали в м.Дніпропетровськ, а потім переїхали в м.Дніпродзержинськ. Спочатку вони всі мешкали разом, але потім ОСОБА_3 почав зловживати алкоголем та покинув їх родину. Після цього їм нічого не відомо про місце проживання ОСОБА_3, декілька разів він зустрічав його, коли їздив в центр міста, але той перебував в нетверезому стані. Після їх переїзду в м.Дніпродзержинськ, він почав навчатися в училищі, на даний час закінчив перший курс і у нього канікули. Їх родину запросила до себе у гості рідна сестра матері ОСОБА_8, з якою вони раніше проживали в ІНФОРМАЦІЯ_5, але яка також у звязку з небезпечною ситуацією в їх рідному місті виїхала до Російської Федерації в м.Чета. ОСОБА_8 є його рідною тіткою та тіткою його молодшого брата ОСОБА_9. Вона пообіцяла їм оплатити проїзд та проживання, вже купила подарунки для нього та для його брата ОСОБА_9. Окрім цього у його тітки ОСОБА_8 є син ОСОБА_10, який доводиться йому та ОСОБА_9 двоюрідним братом, та вони дуже скучили за ним і хочуть побачити брата Святослава та тітку ОСОБА_8, бо дуже скучили за ними. Після гостювання вони мають намір повернутися в м.Дніпродзержинськ, так як йому потрібно продовжувати навчання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.
Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (ар.с.7).
Рішенням Алчевського міського суду Луганської області від 27 березня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано (ар.с.8). Після розірвання шлюбу неповнолітній син ОСОБА_5 залишився проживати разом з позивачкою.

У липні 2014 року, у звязку з проведенням антитерористичної операції за місцем їхнього постійного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3, позивачка з дітьми вимушена була виїхати на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_4, де відповідно до довідки виданої 16.10.2014р. департаментом охорони здоровя та соціального захисту населення Дніпродзержинської міської ради разом з двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_4, 18.06.2000р.н. та ОСОБА_2, 30.08.2011р.н була взята на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (ар.с.9) Відповідно до довідки від 12.05.2016 року ТОВ «Абонент ХХІ» позивачка ОСОБА_1 проживає з дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Нікопольська, 40-74 (ар.с.10).

Позивач має рідних, які зі своїми сімями проживають за межами України, а саме: у м. Чета Забайкальського краю Російської Федерації мешкає її рідна сестра - ОСОБА_6 (на російській мові Алексеенко) ОСОБА_8 (ар.с.13-16), яка являється хрещеною матірю її сина ОСОБА_5, і для гармонійного розвитку дитини, його духовного виховання, для підтримання родинного звязку, суд вважає доцільним забезпечити спілкування дитині з його рідними.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Аналогічне положення міститься у п.2 ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27.01.1995 р., зокрема, про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно ст. ст. 150-153 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на виховання дитини, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, дитина має право звернення за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду по досягненню нею чотирнадцяти років.

Разом з цим ст.155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, враховує, що законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним й принциповим є інтереси дитини, такі мають бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у неприязних стосунках, при цьому суд приймає до уваги, що суду не надано жодного доказу, що виїзд дитини за кордон пов'язаний саме із виїздом на постійне місце проживання разом з матірю або пов'язаний із довгостроковим перебуванням за межами України з інших причин, не надано жодного доказу, що право батька на піклування, спілкування чи виховання дитини порушується чи обмежується.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що виїзд малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України у супроводі позивачки без письмової згоди та без супроводу батька відповідатиме інтересам дитини в частині її духовного та фізичного розвитку, відпочинку, оздоровлення, відвідування родичів, забезпечення дотримання прав дитини, вимогам розумності щодо тривалості у часі при наданні позивачці такого права, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 74, 208, 209, 212-215, 224-228, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей адміністрації Південного району Дніпродзержинської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон, задовольнити.

Надати ОСОБА_1, 09.10.1978р.н. дозвіл на виїзд її малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1 без дозволу (згоди) та без супроводу батька дитини ОСОБА_3, 03.12.1972р.н. за межі України в Російську Федерацію на період з 15 липня 2016 року по 15 жовтня 2016 року для відпочинку, оздоровлення та відвідування родичів.

Заочне рішення може бути переглянуто Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач, третя особа можуть оскаржити рішення на загальних підставах шляхом подання до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку.

Суддя І.М. Юрченко