Справа № 265/6325/16-ц
Провадження № 4-с/265/27/16
У Х В А Л А

02 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Мельник І. Г., за участю секретаря Тулянкіної М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, зацікавлена особа ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2016 року до суду звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» (надалі за текстом ПАТ «ПУМБ») ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, із скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття, як незаконне.

В обґрунтування заявлених вимог представник банку посилався на те, що головним державним виконавцем Шмаковим Р.С. були порушені права банку щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 10.10.2016 року № 385/5-16П з посиланням на п.п.8,10 ст.4 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року, який набрав законної сили 05.10.2016 року.

Однак, відповідно до п.8 ст.4 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року, який набрав законної сили 05.10.2016 року, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим. Згідно із п.10 ст.4 зазначеного ОСОБА_4, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ предявлено не за місцем виконання.

Вказував, що виконавчий документ виконавчий лист № 265/6356/14-ц, виданий 25.01.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» у сумі 226604,51 доларів США та 17087,06 гривень, було предявлено Банком до виконання 03.10.2016 року, шляхом спрямування заяви про відкриття виконавчого провадження разом із виконавчим документом на адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби поштовою кореспонденцією, що підтверджується реєстром поштових відправлень та повідомленням про відправлення від 03.10.2016 року.

Водночас, ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» в редакції від 28.12.2015 року, яка діяла на момент предявлення виконавчого документа до виконання 04.10.2016 року не передбачено сплату стягувачем авансового внеску при предявленні виконавчого документу до виконання.

Що стосується підвідомчості вказаного виконавчого документу, зазначав, що відповідно до п.2 ч.2 ст.21 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» в редакції від 28.12.2015 року на відділ примусового виконання рішень управлінь ДВС ГТУЮ покладається виконання рішень за яким сума зобовязань становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквіваленту суму в іноземній валюті. Отже станом на 03.10.2016 року (на дату предявлення виконавчого документу до виконання), враховуючи той факт, що гривневий еквівалент суми заборгованості у розмірі 226604,51 доларів США є більшим ніж 3 мільйони гривень, виконавчий лист № 265/6356/14-ц був підвідомчій саме ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області.

Таким чином, ОСОБА_1 предявив вищезазначений виконавчий документ в період дії ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» в редакції від 28.12.2015 року, оскільки день здавання стягувачем письмової заяви про відкриття виконавчого провадження до установи звязку, відповідно до ст..255 ЦК України є датою подання вказаного документу адресату. Вважає дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу виконавчого листа № 265/6356/14-ц від 25.01.2016 року є неправомірними та такими, що не відповідають вимогам ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», який діяв на момент предявлення стягувачем виконавчого документу до виконання.

Просив визнати дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області неправомірними, скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття, як незаконне.

Представник ПАТ «ПУМБ» ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, підтримала доводи скарги та надали аналогічні пояснення викладеним в скарзі та наполягала на задоволенні скарги.

Заінтересована особа відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головний державний виконавець Балдинюк М.Ю., який діє на підставі довіреності, заперечуючи проти скарги, надав свої письмові заперечення проти скарги. В обґрунтування зазначених заперечень, зазначив, що виконавчий документ банком було предявлено на суму зобовязання 226604,51 дол. США та 17087,06 гривень, тобто меншу за шість мільйонів гривень, що не відповідає п.4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (в редакції від 29.09.2016), в якому зазначено, що відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районі або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобовязання становить від шести до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Також стягувачем не було надано підтвердження сплати авансового внеску. Відповідно до ч.2 ст.26 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи.

Вказує, що зазначеною нормою також передбачений вичерпний перелік обставин, за якими стягувач звільняється від сплати авансового внеску, однак ПАТ «ПУМБ» не звільнено від сплати авансового внеску. Посилаючись на п.8 ч.4 ст.4 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», п.4 Розділу 111 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (в редакції від 29.09.2016) вказує, що виконавчий документ був повернутий стягувачу протягом трьох робочих днів з дня предявлення виконавчого документу, в звязку з ненаданням підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

Звертав увагу суду, що відповідно до ч.5 ст.26 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документу виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Тобто рішення приймається не з дати надсилання, а саме з дати надходження документу до виконавця, тобто з 10.10.2016 року та державний виконавець не може 10.10.2016 керуватися ОСОБА_4, який втратив чинність. ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», ані Інструкцією Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (в редакції від 29.09.2016), не передбачено прийняття рішення саме з дати надходження документів до відділення пошти, вважає, моментом предявлення виконавчого документу до виконання, є саме момент надходження цього документу до відділу. Просив в задоволенні скарги відмовити.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання скарги до судового засідання по невідомим суду причинам не зявився.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що дана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами статті 383 ЦПК України визначено право сторони виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як зазначає у своєї скарзі представник Банку виконавчий документ виконавчий лист по справі № 265/6356/14-ц від 25.01.2016 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» у сумі 226604,51 доларів США та 17087,06 гривень був предявлений до виконання 03.10.2016 року, шляхом спрямування заяви про відкриття виконавчого провадження разом із виконавчим листом на адресу відділу примусового виконання рішень УДВС поштовою кореспонденцією до дії нового ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження».

Заперечуючи проти скарги головний державний виконавець зазначає, що ні ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», ні Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (в редакції 29.09.2016), не передбачено прийняття рішення саме з дати надходження документів до відділення пошти. Як на думку державного виконавця скаржник свідомо підмінює поняття «подання своєчасно» та «подання виконавчого документу на виконання», вважає, що момент предявлення виконавчого документу до виконання, є саме момент надходження цього документу до відділу.

Однак, суд вважає, що здача на пошту є юридично значимою дією і є предявленням виконавчого листа, який адресований конкретному органу ДВС. Даний спосіб предявлення виконавчого документу не проти ричить вимогам ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» або Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Згідно з ч.1 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Як зазначено у статті 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи звязку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Таким чином, державний виконавець повинен був прийняти рішення про відкриття провадження відповідно з нормами діючими на дату подачі цього документу, що відображено на конверті (03.10.2016 року). Доводи, які зазначені в запереченнях та на які посилався у судовому засіданні головний державний виконавець відділу примусових виконань рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, щодо керування при вирішенні питань при відкритті провадження нормами нового ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», які звужують право стягувача є юридично неспроможними, суперечать загальним правилам дії ОСОБА_4 у часі.

10 жовтня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусових виконань рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 з посиланням на вимоги п.п.8,10 ч.4 ст.4 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року), п.4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (в редакції від 29.09.2016 року), повідомлено ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Підставами повернення зазначеного виконавчого документу стягувачу без виконання державний виконавець зазначає: по-перше, відповідно до п.8 ч.4 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року, який набрав законної сили 05.10.2016 року), виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплатити авансового внеску, якщо авансування є обовязковим; по-друге, відповідно до п.10 ч.4 ст.4 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року, який набрав законної сили 05.10.2016 року), виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ предявлено не за місцем виконання.

Як зазначалося вище Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року, який набрав законної сили 05.10.2016 року) не може бути застосований, оскільки набув чинність пізніше вчинених Банком дій, повязаних з предявлення виконавчого документу до виконання. При цьому, з боку Банку були дотримані вимоги до виконавчого документу, передбачені ст..18 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент предявлення виконавчого документу до виконання).

Таким чином, посилання головного державного виконавця у повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу, в звязку з ненаданням підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим, є неспроможним та таким, що порушує законні права та інтереси заявника, тобто ПАТ «ПУМБ», як стягувача.

Як визначено у статті 1 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому ОСОБА_4, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим ОСОБА_4, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього ОСОБА_4 та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 11 ОСОБА_4, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим ОСОБА_4.

Серед іншого у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, яка містить висновок суду по суті позовних вимог та розмір грошових сум присуджених стороні.

Як зазначено вище другою підставою для повернення виконавчого документу стягувачу, головний державний виконавець зазначає порушення підвідомчості вказаного виконавчого документу.

Відповідно до ч. 2 п. 2 ст..21 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» ( в редакції , яка діяла на момент предявлення виконавчого документу до виконання), на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими, у тому числі: сума зобовязання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.26 ОСОБА_4, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: предявлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Отже станом на дату предявлення виконавчого документу до виконання (03.10.2016 року), гривневий еквівалент суми заборгованості у розмірі 226604,51 доларів США є більшим ніж 3 мільйони гривень, відповідно виконавчий лист № 265/6356/14-ц підвідомчий саме відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

При таких обставинах, з урахуванням викладеного, суд вважає, що головним державним виконавцем при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документу виконавчого листа № 265/6356/14-ц, виданого 25.01.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 226604,51 доларів США та 17087,06 гривень стягувачу були порушені вимоги діючого законодавства, а саме ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент предявлення виконавчого документу до виконання), що порушило законні права та інтереси заявника, тобто ПАТ «ПУМБ», як стягувача і як факт винесення незаконного повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття.

Таким чином, суд вважає, що дії головного державного виконавця щодо повернення виконавчого документу є неправомірними, відповідно дане повідомлення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1», задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 щодо повернення виконавчого документу виконавчого листа № 265/6356/14-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області 25.01.2016 року щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 226604,51 доларів США та 17087,06 гривень, неправомірними.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу № 265/6356/14-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області 25.01.2016 року щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 226604,51 доларів США та 17087,06 гривень, стягувану без прийняття, як незаконне.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом пяти днів з дня постановлення ухвали.

Суддя