АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 677/2347/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1778/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Федорової Н.О., Юзюка О.М.,

секретар Шевчук Ю.Г.

з участю представниці позивача Тимченко О.С.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на дітей за апеляційною скаргою Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2016 року,

встановила:

В грудні 2015 року Красилівська районна державна адміністрація Хмельницької області як орган опіки та піклування (далі - райдержадміністрація) звернулася до суду з позовом в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на дітей.

Райдержадміністрація зазначила, що відповідачі є батьками малолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_6, крім того, - матір'ю малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2 і ОСОБА_6 зарекомендували себе з негативної сторони, зловживають алкогольними напоями, а ОСОБА_6 веде аморальний спосіб життя. Відповідачі не приділяють належної уваги вихованню та навчанню дітей, не цікавляться їх фізичним розвитком і станом здоров'я, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, у зв'язку з чим у 2014 році діти були відібрані у них і поміщені до дитячого закладу. Після повернення дітей у сім'ю ОСОБА_2 і ОСОБА_6 не змінили ставлення до них і не виконують належним чином своїх батьківських обов'язків. Через неналежні умови проживання дітей, загрозу їх життю та здоров'ю малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відібрано від батьків і влаштовано до дитячого закладу соціальної реабілітації.

За таких обставин райдержадміністрація просила суд: позбавити ОСОБА_2 і ОСОБА_6 батьківських прав стосовно їх малолітніх синів ОСОБА_3 і ОСОБА_4; позбавити ОСОБА_6 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_6 аліменти на синів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину; стягнути з ОСОБА_6 аліменти на сина ОСОБА_5 у розмірі 500 грн. щомісячно.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2016 року позов задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_6 батьківських прав щодо: малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» аліменти на синів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в розмірі ? частини її доходу (заробітку) на період знаходження дітей у вказаному закладі. В позбавленні ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» аліменти на синів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в розмірі ? частини його доходу (заробітку) на період знаходження дітей у вказаному закладі. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив з того, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, а тому слід позбавити її батьківських прав і стягнути з неї аліменти на дітей. Підстави для позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав відсутні, разом із тим, останній має утримувати дітей, які влаштовані до дитячого закладу та не проживають із ним.

В апеляційній скарзі райдержадміністрація просить скасувати рішення суду в частині відмови у позбавленні батьківських прав ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду щодо позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав і стягнення з відповідачів аліментів сторонами не оскаржується.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідачка ОСОБА_6, яка в установленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не з'явилася.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Запис про батька останнього у Книзі реєстрації народжень проведено відповідно до ст. 135 СК України.

Відповідачі разом з дітьми постійно проживають по АДРЕСА_1. 9 листопада 2015 року працівники органів опіки та піклування відібрали малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 від батьків і помістили їх до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик».

Зазначені обставини визнані сторонами, підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та показаннями свідків.

Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» встановлено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Аналіз положень ст. 164 СК України дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які своєю винною поведінкою ухиляються від виховання дитини та виконання батьківських обов'язків.

Докази у справі об'єктивно вказують на те, що ОСОБА_2 за місцем проживання зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями.

Протягом 2013-2015 років ОСОБА_2 неналежно виконував свої батьківські обов'язки стосовно малолітніх синів ОСОБА_3 і ОСОБА_4, не приділяв уваги навчанню та вихованню дітей, не створював їм необхідні побутові умови для проживання та навчання, не цікавився станом здоров'я дітей.

У зв'язку з цим Красилівський районний суд Хмельницької області рішенням від 27 січня 2014 року відібрав малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Після повернення дітей у сім'ю органи опіки та піклування неодноразово попереджали ОСОБА_2 про зміну ставлення до дітей і належне виконання ним своїх батьківських обов'язків.

Періодично ОСОБА_6 залишала домівку разом з дітьми та мешкала у сторонніх осіб. При цьому ОСОБА_2 не був обізнаний про їх місце перебування. 9 листопада 2015 року малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відібрано від батьків та поміщено до дитячого закладу через те, що вони були відсутні за місцем проживання, що виявляло небезпеку для дітей.

За час перебування малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» ОСОБА_2 неодноразово відвідував їх, привозив гостинці та одяг, цікавився життям і здоров'ям дітей.

ОСОБА_2 є пенсіонером і має постійне місце проживання, не бажає втрачати зв'язки з дітьми та виявляє намір змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що підстави для застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу у виді позбавлення його батьківських прав стосовно малолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області відхилити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ Н.О. Федорова

/підпис/ О.М. Юзюк

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Боголюбова Л.М.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 52