АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді Прядкіної О.В.,

Суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 вересня 2016 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з вищевказаним позовом. Вказувало, що 24 жовтня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2, згідно умов якого останньому було надано кредит у розмірі 52 600 грн. 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «ПростоФінанс» передало, а ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняло права грошових вимог до боржників за кредитними договорами. Позивач зазначав, що відповідач належним чином умови договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 19 969, 49 грн., по відсотках - 340, 68 грн., за комісією - 99, 94 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 вересня 2016 року від 07 вересня 2016 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 2 від 24 жовтня 2008 року у розмірі 20 410, 11 грн., з яких: 19 969, 49 грн. заборгованість за кредитом; 340, 68 грн. заборгованість по відсотках; 99, 94 грн. заборгованість по комісії.

Стягнуто з ОСОБА_2 229, 40 грн. судового збору.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вказує, що його не було письмово повідомлено про заміну кредитора в зобов'язанні. Крім того, зазначає, що позивачем невірно здійснено розрахунок заборгованості.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 52 600 грн., який підлягає погашенню в термін до 10 жовтня 2013 року. За користування кредитним коштами позичальник зобов'язувався сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом у розмірі 13, 99 % процентів річних від непогашеної суми кредиту (п. 2.1.). Позичальник сплачує разову комісію за надання кредиту в розмірі 1, 5 % процентів від початкової суми кредиту (п. 2.2.). Позичальник щомісячно сплачує комісію за управління кредитом у розмірі 0, 19 % від початкової суми кредиту (п. 2.3.).

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно до умов якого ТОВ «ПростоФінанс (продавець) зобов'язується продати (відступити) Кредитний портфель ТОВ «Кредитні ініціативи» (покупцю) в дату відступлення, та передати покупцю кредитні документи у порядку та на умовах, визначених умовами договору, а покупець зобов'язується прийняти такий кредитний портфель та сплатити продавцю купівельну ціну (п. 3.1.) (а.с. 5-9).

Пунктом 4.1. вказаного договору встановлено, що продавець зобов'язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення повідомити рекомендованим листом позичальників/поручителів про укладення цього договору та видати позичальникам/поручителям інформацію щодо покупця, рахунків покупця для подальшого погашення кредитів позичальниками, та іншу необхідну інформацію, а також надати покупцю докази відправки таких повідомлень та їх отримання позичальниками/ поручителями (а.с. 14-18).

На підтвердження існування заборгованості відповідача, позивач надав розрахунок заборгованості за кредитом, з якого вбачається, що станом на 10 вересня 2013 року, загальна заборгованість становить 19 049, 48 грн. і складається із заборгованості за кредитом у розмірі 18 608, 86 грн.,за відсотками - 340,68 грн., комісія - 99,94 грн. (а.с. 22).

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з доведеності факту невиконання ОСОБА_2 свого зобов'язання.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи.

Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як вбачається з відомостей щодо грошових надходжень за кредитним договором від 24.10.2008р., після продажу кредитного портфелю ОСОБА_2 протягом 2012р. та до 10.09.2013р. щомісячно здійснював платежі в рахунок погашення кредитної заборгованості ( а.с.23).

Сплачені відповідачем кошти у розмірі 79 430,31 грн. направлялись на погашення пені, відсотків, комісії, що узгоджується з п.3.2 кредитного договору, який встановлює черговість зарахування коштів, зокрема, в першу чергу здійснюється погашення неустойки, яка відповідно до п.7.2 договору встановлена в розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу, зобов'язання по сплаті якого порушено позичальником.

Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч.1 ст.179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

ОСОБА_2 не спростований наданий позивачем розмір заборгованості, хоча районним судом пропонувалось йому надати контррозрахунок суми боргу за кредитним договором ( а.с.129).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не був повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні висновків суду не спростовують.

Таким чином, рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий-суддя /підпис/ О. В. Прядкіна

Судді: /підпис/ О. І. Обідіна

/підпис/ О. О. Панченко

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Прядкіна