Справа № 344/7367/16-ц
Провадження № 4-с/344/88/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі судового засідання Устинській Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання неправомірними дій та бездіяльності державного виконавця, визнання неправомірними дій та бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби, скасування постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі також «Скаржник», «ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою, в якій просило визнати неправомірними дій та бездіяльності державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 у звязку з недотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо вчинення виконавчих дій, а саме: не вчинення виконавчих дій щодо повного зясування майнового стану позичальника та передчасного винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві; визнати неправомірними та незаконними дії та бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 в частині затвердження постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24 грудня 2015 року №43624017 та від 30 листопада 2015 року №43624069, а також нездійснення контролю за виконавчим провадженням про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк»; скасувати постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24 грудня 2015 року №43624017 та від 30 листопада 2015 року №43624069; зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 відновити виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на АТ «УкрСиббанк».

Представником скаржника подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі, за змістом якого представник скаржника підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити з викладених в ній підстав.

Зокрема, як вбачається зі змісту скарги ПАТ «УкрСиббанк», скаржник покликається на порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанов про повернення виконавчого документу стягувачеві від 24 грудня 2015 року №43624017 та від 30 листопада 2015 року №43624069.

Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, вимог ухвали суду про надання матеріалів виконавчого провадження повторно не виконав.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи встановлені цивільним процесуальним законом строки розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, Суд ухвалив розглядати дану скаргу без участі сторін на підставі наявних в матеріалах скарги документів.

Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши доводи скаржника, дослідивши письмові матеріали скарги, Судом встановлено наступне.

05 червня 2014 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було видано виконавчі листи №0907/11862/2012 на виконання рішення суду про стягнення із ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості в сумі 166 437,31 грн. та судові витрати в сумі 1784,80 грн.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, - і за її межами.

Відповідно до частини 5 статті 124 і частини 3 статті 129 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України, а обовязковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обовязковість судових рішень гарантується згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обовязкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до цього принципу постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, є обовязковими для всіх субєктів правовідносин, яких у той чи інший спосіб стосується судове рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

На підставі заяви стягувача Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження ВП № 43624017 від 09 червня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №0907/11862/2012 на виконання рішення суду про стягнення із ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості в сумі 166 437,31 грн.

На підставі заяви стягувача Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження ВП № 43624069 від 09 червня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №0907/11862/2012 на виконання рішення суду про стягнення із ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» 1664,80 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на ІТЗ.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 32 «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу визначено статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 30 листопада 2015 року №43624069 про повернення виконавчого документа стягувачеві, затвердженою начальником відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 30 листопада 2015 року, виконавчий лист №0907/11862/2012, виданий Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 05 червня 2014 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» 1664,80 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на ІТЗ повернуто стягувачеві.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 24 грудня 2015 року №43624017 про повернення виконавчого документа стягувачеві, затвердженою начальником відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 24 грудня 2015 року, виконавчий лист №0907/11862/2012, виданий Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 05 червня 2014 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості в сумі 166 437,31 грн. повернуто стягувачеві.

Як випливає зі змісту вищевказаних постанов №43624069 та №43624017, підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві став висновок державного виконавця про те, що транспортні засоби боржника не виявлено протягом року.

Вищевказані постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 30 листопада 2015 року №43624069 та від 24 грудня 2015 року №43624017 про повернення виконавчого документа стягувачеві скаржник вважає незаконними та такими, що винесені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому просить їх скасувати.

Так, як випливає зі змісту оскаржуваних постанов державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 30 листопада 2015 року №43624069 та від 24 грудня 2015 року №43624017 про повернення виконавчого документа стягувачеві, підставою для повернення виконавчого документу стягувачу є те, що транспортні засоби боржника не виявлено протягом року.

В якості правової підстави для повернення виконавчого документу стягувачу державним виконавцем зазначено пункт 7 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» підставою повернення виконавчого документу стягувачу є те, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відтак, відповідно до вимог чинного законодавства підставою повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 7 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

В той же час, в оскаржуваних постановах про повернення виконавчого документу стягувачу державний виконавець не покликається на вчинення ним інших, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій щодо перевірки майнового стану боржника ОСОБА_3, у вказаній постанові не міститься висновку державного виконавця про відсутність у боржника іншого рухомого чи нерухомого майна, її працевлаштування чи перебування на пенсійному забезпеченні тощо.

При цьому, матеріалів виконавчих проваджень №43624069 та №43624017, зі змісту яких Суд міг би встановити, які саме дії вчинювалися державним виконавцем в рамках даних виконавчих проваджень з метою виконання судового рішення, яке набрало законної сили і підлягає обовязковому виконанню, державним виконавцем Суду надано не було.

Вищевказане є достатньою та належною правовою підставою для висновку про необхідність скасування постанов державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 30 листопада 2015 року №43624069 та від 24 грудня 2015 року №43624017 про повернення виконавчого документа стягувачеві та рішень начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про їх затвердження.

Враховуючи зазначене, Суд знаходить підстави для зобовязання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 вчинити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії щодо відновлення виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк».

Відтак, в цій частині вимоги скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, оскільки в рамках виконавчих проваджень №43624069 та №43624017 наслідком відповідних дій державного виконавця є саме винесення конкретних рішень постанов державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 30 листопада 2015 року №43624069 та від 24 грудня 2015 року №43624017 про повернення виконавчого документа стягувачеві, які, за висновком Суду підлягають скасуванню, Суд дійшов висновку про те, що в задоволенні вимог скарги про визнання незаконними дій та бездіяльності державного виконавця слід відмовити.

Щодо вимоги скарги про визнання неправомірною бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 в частині нездійснення контролю за виконавчим провадженням про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк», Суд звертає увагу на наступне.

Згідно з частинами 1,2,4,6,7 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснює начальник відділу, якому безпосередньо підпорядковується державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу ДВС.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених в т. ч. частиною другою цієї статті.

Контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби, а Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі через відповідні управління державної виконавчої служби.

Забороняється втручання інших державних або недержавних органів та їх посадових осіб у виконавче провадження, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відтак, відповідно до вимог, зокрема, частини 1 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснює начальник відділу, якому безпосередньо підпорядковується державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу ДВС.

Таким чином, оскільки в оскаржуваних постановах державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 30 листопада 2015 року №43624069 та від 24 грудня 2015 року №43624017 про повернення виконавчого документа стягувачеві відсутнє належне обґрунтування підстав повернення виконавчого документа стягувачеві, як форми закінчення виконавчого провадження (зокрема, відсутні посилання на вчинення державним виконавцем інших, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій щодо перевірки майнового стану боржника ОСОБА_3, висновок державного виконавця про відсутність у боржника іншого рухомого чи нерухомого майна, її працевлаштування чи перебування на пенсійному забезпеченні тощо), Суд, враховуючи вимоги частини 1 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження», яка обовязок щодо контролю своєчасності та повноти вчинення відповідним державним виконавцем дій у виконавчому провадженні, покладає на начальника відділу, якому безпосередньо підпорядковується державний виконавець, а також на керівника вищестоящого органу ДВС, дійшов висновку про те, що начальником відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 допущено бездіяльність, що виразилася у відсутності належного контролю за діями державного виконавця, а, відтак, вбачає обґрунтованими вимоги скарги в частині визнання протиправною бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 в частині нездійснення контролю за виконавчим провадженням про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк».

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевикладене, Суд прийшов до висновку, що вимоги скарги є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 209-210, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання неправомірними дій та бездіяльності державного виконавця, визнання неправомірними дій та бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби, скасування постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві, зобовязання вчинити дії, задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 30 листопада 2015 року №43624069 та від 24 грудня 2015 року №43624017 про повернення виконавчого документа стягувачеві та рішення начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 30 листопада 2015 року та 24 грудня 2015 року відповідно про затвердження вищезазначених постанов.

3. Зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 відновити виконавчі провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» на підставі виконавчих листів №0907/11862/2012, виданих 05 червня 2014 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення із ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості в сумі 166 437,31 грн. та 1664,80 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на ІТЗ.

4. Визнати протиправною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 в частині нездійснення контролю за виконавчими провадженнями №43624069 та №43624017 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк».

5. В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Домбровська Г.В.