АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3778/16 Головуючий 1 інст. Лігус С.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кружиліної О.А.,

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Брулевича В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2016 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання спадкового договору, -

в с т а н о в и в :

05 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати спадковий договір, укладений 13 травня 2011 року між ОСОБА_3, як відчужувачем, та ОСОБА_1, як набувачем, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 403.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 13 травня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено спадковий договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3, як відчужувач, передала, після своєї смерті, у власність набувача ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 зобовязався щотижнево забезпечувати відчужувачу купівлю продуктів харчування, ліків, надання їй медичної допомоги у випадку захворювання, прибирання в квартирі та ін.

З моменту укладення договору свої обовязки ОСОБА_1 не виконує. ОСОБА_3 до березня 2015 року сама піклувалася про себе, сама купувала собі продукти харчування та ліки, сама прибирала в квартирі. ОСОБА_1 життям ОСОБА_3 не цікавився взагалі. В березні 2015 року ОСОБА_3, захворіла, стан її здоровя погіршився, вона потребувала допомоги та догляду, яку їй ОСОБА_1 не надавав, чим порушив умови спадкового договору.

07 грудня 2015 року у якості правонаступника позивача ОСОБА_3, залучено ОСОБА_2, якій 03 листопада 2015 року ОСОБА_3 заповіла все своє майно на підставі заповіту, який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано розірваним спадковий договір, укладений 13 травня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований в реєстрі за № 2-403, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, з 05 листопада 2015 року.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, закрити провадження або ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з положень статей 651, 1308 ЦК України. Суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_3 значною мірою була позбавлена того, на що вона розраховувала при укладанні спадкового договору, оскільки відповідач допустив істотне порушення умов договору та не виконав розпоряджень відчужувача ОСОБА_3, а тому судом розірвано договір з 05 листопада 2015 року з моменту, коли відчужувач звернувся до суду з позовом про захист її порушеного права, в якому вона просила розірвати спадковий договір, укладений 13 травня 2011 року між нею та ОСОБА_1

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено, що 13 травня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено спадковий договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3, як відчужувач, передала, після своєї смерті, у власність набувача ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 зобовязався щотижнево забезпечувати відчужувачу купівлю продуктів харчування за рахунок її коштів, забезпечувати купівлю відчужувачу ліків та забезпечувати надання їй медичної допомоги у випадку захворювання за рахунок коштів відчужувача або якщо буде потреба за свій рахунок; при необхідності прибирати в квартирі; здійснювати комплекс заходів та обрядових дій з поховання відчужувача, відзначати роковини смерті відчужувача. Право власності на вказану в договорі квартиру № 52 переходить до набувача в разі виконання умов цього договору та після смерті відчужувача (а.с. 2).

03 листопада 2015 року ОСОБА_3 заповіла все своє майно ОСОБА_2 на підставі заповіту, який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 ( а.с. 24).

05 листопада 2015 року у звязку з невиконанням набувачем прийнятого за договором зобовязання, ОСОБА_3 (відчужувач) звернулася до суду з позовом про розірвання спадкового договору (а.с. 1).

З довідок медичних закладів вбачається, що ОСОБА_3 страждала на ряд захворювань, а у листопаді 2015 року виявлена онкологічна хвороба і хвора потребувала прийняття знеболюючих препаратів, які виписуються лікарем тільки після постановлення хворого на облік як онкохворого (а.с. 3,4,27-29).

У березні 2015 року ОСОБА_3 зателефонувала своїй рідній сестрі ОСОБА_6 і поскаржилася на погіршення її здоровя та те, що вона потребує допомоги та догляду, який їй ніхто не надає. У звязку з невиконанням ОСОБА_1 прийнятого зобовязання за спадковим договором. ОСОБА_2, яка є жінкою племінника ОСОБА_3, як лікар, стала надавати їй медичну допомогу, поставила на облік як онкохвору та опікувалася нею за життя.

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 померла 04 грудня 2015 року (а.с. 22).

З договору про надання ритуальних послуг, рахунку-замовлення, посвідчення та квитанції вбачається, що поховання ОСОБА_3 виконано ОСОБА_2 (а.с. 45-48).

Після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України.

З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що 07 грудня 2015 року була зареєстрована спадкова справа (а.с. 23).

Відповідно до частини 1 статті 1307 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Статтею 1216 ЦК України викладено поняття спадкування.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права і обовязки особи, які не входять до складу спадщини.

Отже, ОСОБА_3, як відчужувач за спадковим договором, звернулася до суду з вимогою про розірвання договору з метою захисту свого порушеного права.

У звязку з тим, що позивачка під час розгляду справи померла, ОСОБА_2, яка є спадкоємицею після смерті позивачки, судом відповідно до вимог статті 37 ЦПК України, обґрунтовано була залучена до участі у справи у якості правонаступника, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Відповідно до частини 3 статті 10 та статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених, статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що ті обставини, на які посилалася позивачка при зверненні до суду з позовом про розірвання спадкового договору найшли своє підтвердження під час розгляду справи.

При цьому, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять безспірних та допустимих доказів на підтвердження заперечень ОСОБА_1 щодо належного виконання ним умов спадкового договору.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_7