Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1479/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, при секретарі С.С.Онисько, за участю позивачки та її представника ОСОБА_1, третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного нотаріуса Виноградівського державної нотаріальної контори, третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання власності на будівельні матеріали,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Державного нотаріуса Виноградівського державної нотаріальної контори, третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання власності на будівельні матеріали, що використані нею в процесі будівництва будинку №27 по вул.Локоти в м.Виноградів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 відкрито спадкову справу за померлим ОСОБА_7, який за нотаріально посвідченим заповітом від 20.12.1983р. заповів все належне йому на момент смерті майно своїм дітям - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка відмовилась від прийняття спадщини на користь вказаного ОСОБА_2. На момент смерті спадкодавця ОСОБА_7 і відкриття спадщини померлому належала частина будинку №27 по вул.Локоти в м.Виноградів (колишній номер 11-а), що був побудованим ще 07.09.1948р. Окрім того, право власності на решту 5/9 частин цього-ж будинку зареєстроване за позивачкою ОСОБА_4

Далі позивачка, обґрунтовуючи свої вимоги, вказує, що внаслідок об'єктивного зношення через значний проміжок часу, а також через неодноразові затоплення, зокрема від паводку у 1998р., відбулося майже повне руйнування спірного будинку, що стверджується актом обстеження будинковолодіння від 11.02.1999р. У подальшому під дією природних сил відбулося ще сильніше руйнування залишків будинку, у зв'язку чим його фактично було повністю знищено, згодом на місці зруйновного будинку вона почала будівництво нового власного будинку, який до теперішнього часу не введено в експлуатацію. Наприкінці травня 2016р. з усної розмови з нотаріусом їй стало відомо, що ОСОБА_2 має намір найближчим часом отримати свідоцтва про право власності на згадане вище спадкове майно.

Оскільки будівництво будинку позивачкою ще не завершено, а у реєстрі права власності на нерухоме майно відсутні відомості про знищення Будинку, право власності на який належало спадкодавцю, а нотаріус повідомила позивачці, що за таких умов вона не визнає її право власності, і має на меті видати спадкоємцю відповідне свідоцтво, а відтак позивачка просить суд визнати за нею право власності на будівельні матеріали, що були використані нею в процесі будівництва будинку №27 по вул.Локоти в м.Виноградів.

В судовому засіданні позивачка, яку підтримав і її представник, свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлялася судом належним чином, про що свідчить судова розписка, проте подав до суду письмову заяву від 05.07.2016р., в якій просив справу розглянути у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість, зокрема, вказали, що позивачка не має ніякого права на будинок №27 по вул.Локоти в м.Виноградів, оскільки це будинок їх батьків. Окрім того, треті особи заявили, що дана справа стосується іншого будинку, ніж це зазначено позивачкою у позові, а відтак просили у позові відмовити.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в суді підтвердили пояснення позивачки про те, що в будинковолодінні №27 по вул.Локоти в м.Виноградів, де проживає позивачка, дійсно відбулось повне руйнування раніше побудованого будинку, у зв»язку з чим остання збудувала на його місці новий будинок, ввела газопостачання та водовідведення.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, заперечення третіх осіб, пояснення допитаних у суді свідків та зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що позивачка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Так, згідно ОСОБА_11 з реєстру прав власності на нерухоме майно 5/9 частин житлового будинку за адресою вул.Локоти- №27 в м.Виноградів /а.с.21/ зареєстроване саме за позивачкою ОСОБА_4, а інша частина даного будинку зареєстрована за ОСОБА_12 та ОСОБА_7 (обидва з яких померли) по 2/9 частини за кожним.

З матеріалів справи, пояснень позивачки та допитаних свідків встановлено, що внаслідок об'єктивного зношення через значний проміжок часу, а також через неодноразові затоплення, зокрема від паводку у 1998р., відбулося руйнування спірного будинку, що стверджується актом обстеження будинковолодіння за адресою вул.Локоти- №27 в м.Виноградів від 11.02.1999р. У зв»язку з цим на місці зруйновного будинку позивачка почала будівництво нового власного будинку, який до теперішнього часу не введено в експлуатацію.

Даними акту №429 від 11.02.1999р. стверджено ту обставину, що під час обстеження будинковолодіння №27 по вул.Локоти в м.Виноградів виявлено підтоплення даного будинку, зокрема, встановлено замокання стін, обрушення стін, штукатурки, тріщини на стінах,

Вказані обставини та факти підтверджуються доданими до цього позову фінансово- розрахунковими й іншими документами на придбання позивачкою будівельних матеріалів /а.с.10-20/.

Окрім того, додатковим свідченням встановлених у суді обставин, є дані укладених позивачкою договорівв про надання комунальних послуг та проведення газифікації нового будинку по вул.Локоти- №27 в м.Виноградів /а.с.5-7/, зокрема: даними довідки ПАТ «Закарпатгаз» №839 від 24.07.2012р. стверджено, що саме позивачка, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, провела газифікацію за вказаною адресою; позивачкою укладено договір на користування електричною енергією в домоволодінні за адресою вул.Локоти-27 в м.Виноградів; даними ОСОБА_13 на введення в експлуатацію водомірного вузла за вищевказаною адресою.

Між тим, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, в тому числі і висновок експерта (ст.66 цього Кодексу), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, відповідно до положень ст.212 цього Кодексу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, крім цього, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Так, доводи позивачки підтвердили і допитані свідки, зокрема, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в суді підтвердили, що в будинковолодінні №27 по вул.Локоти в м.Виноградів, де на даний час проживає позивачка, дійсно відбулось повне руйнування раніше побудованого старого будинку, у зв»язку з чим остання збудувала на його місці новий будинок, ввела газопостачання та водовідведення; ці ж обставини доповнються і даними нотаріально посвідченої письмової заяви ОСОБА_14.

Отже факт, що позивачка дійсно на місці старого будинку побудувала за власні кошти новий будинок по вул.Локоти-27 в м.Виноградів є достовірно встановленим з тих підстав, що такий підтверджено належними і допустимими доказами, а відповідачем та третіми особами на її стороні не наведено обставин та не представлено допустимих доказів, які-б беззаперечно спростували дану обставину.

Вирішуючи даний спір суд виходить з того, що ст.ст.13,41 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд констатує, що правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України

Так, за приписами ст.ст.317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його Прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

З матеріалів справи та пояснень позивачки встановлено, що Державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 відкрито спадкову справу за померлим ОСОБА_7, який нотаріально посвідченим заповітом від 20.12.1983р. заповів все належне йому на момент смерті майно своїм дітям - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2.

З огляду на вказане, треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, обґрунтовуючи свої заперечення щодо позовних вимог, посилались на те, що позивачка не має ніякого права на будинок №27 по вул.Локоти в м.Виноградів, оскільки це будинок їх батьків, а також посилались на те, що дана справа стосується іншого будинку, ніж це зазначено позивачкою у позові, проте суд не може погодитись з такими доводами з наступних підстав.

Так, згідно ОСОБА_11 з реєстру прав власності на нерухоме майно 5/9 частин житлового будинку за адресою вул.Локоти- №27 в м.Виноградів /а.с.21/ зареєстроване саме за позивачкою ОСОБА_4, а інша частина даного будинку зареєстрована за ОСОБА_12 та ОСОБА_7 (обидва з яких померли) по 2/9 частини за кожним.

Обставина щодо належності 5/9 частин спірного будинку позивачці також встановлена ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.2013р., постановленою по справі, в якій ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були сторонами.

Окрім того, Апеляційним суд при розгляді даної справи, з витребуванням інвентарної справи, також було перевірено доводи ОСОБА_2 про те, що дана справа стосується іншого будинку ніж зазначено в ухвалі апеляційного суду від 05.06.2013р. та зазначено у позові і було достовірно з»ясовано, що ці доводи не відповідають дійсності. Аналогічні дані встановлені ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області 16.10.2014р. , де ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були стронами, тобто такі обставини є преюдиційними.

Так, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а відтак, узагальнюючи наведене, беручи до уваги дані Реєстру прав власності на нерухоме майно та обставини, встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, суд приходить до висновку, що позивачка є власником 5/9 частин спірного будинку, а інші частини будинку входять до складу спадщини за померлими батьками третіх осіб по справі- ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Отже, майнові права позивачки підлягають захисту у судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на будівельні матеріали, що використані нею в процесі будівництва будинку №27 по вул.Локоти в м.Виноградів.

У зв"язку з наведеним, оцінивши у відповідності до ст.212 ЦПК України належність, допустимість і достовірність кожного, наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд обгрунтовано дійшов до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст.13,41 Конституції України, ст.ст.317,319,321,331 ЦК України та керуючись ст.ст.10,11,60,84,88,209,213,215,218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до Державного нотаріуса Виноградівського державної нотаріальної контори, третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання власності на будівельні матеріали- задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на будівельні матеріали, що використані в процесі будівництва будинку №27 по вул.Локоти в м.Виноградів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 10-ти днів з дня його винесення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлене 12.09.2016р.

ГоловуючийОСОБА_13