Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/685/16-ц
Провадження № 2/689/235/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 липня 2016 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого - судді Мазурчака В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Лебеденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В березні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість по відсотках за договором б/н від 5 лютого 2008 року у розмірі 12081,38 гривень, що нараховані на прострочену заборгованість по кредиту за період з 28 лютого 2013 року по 29 лютого 2016 року.

Позов мотивовано таким.

Сторони 05 лютого 2008 року уклали договір, відповідно до якого позивач передав відповідачу кредитну карту зі строком дії до 05/09 з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 7000,0 гривень.

Даний договір є договором приєднання відповідно до частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Він складається з чотирьох документів: заяви відповідача, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів та Памятки клієнта.

Відповідач зобовязався здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. При порушенні зобовязань по погашенню кредиту, відповідач сплачує відсотки за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач ні, розмір простроченої заборгованості станом на 29 лютого 2016 року становить 5650,79 гривень.

Датою 05/09 (останній день строку дії картки) визначено кінцеву дату для здійснення Позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобовязань за кредитним договором б/н від 5 лютого 2008 року та припинення зобовязань в цілому. Зобовязання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тому позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Розрахунок здійснено шляхом віднімання від загального розміру заборгованості за відсотками на дату 29 лютого 2016 року розміру заборгованості за відсотками, нарахованими до 28 лютого 2016 року (а.с. 3-5).

Відповідач просив повністю відмовити у задоволенні позову. Проти обґрунтованості позову не заперечував, просив застосувати загальний трирічний строк позовної давності як підставу для відмови у задоволенні позову. Звертав увагу на правову позицію постанови Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, відповідно до якої картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. В цілому щодо фактичних обставин, розрахунку заборгованості відповідач не заперечував (а.с. 35, 36, 118, 119, 139).

Представник відповідача пояснював, що позивач двічі звертався з позовом до відповідача щодо погашення заборгованості за даним кредитом, однак через усвідомлення того, що відповідачем пропущено строк позовної давності, що має наслідком потенційну відмову у позові, двічі подавав заяву про залишення позовної заяви без розгляду (цивільні справи Ярмолинецького районного суду Хмельницької області №№ 689/689/1440/13-ц та 689/773/14-ц за позовами ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості).

В судове засідання 15 липня 2016 року особи, які беруть участь у справі, не зявились. Представник позивача та представник відповідача письмово просили суд розглянути справу без сторін та їх представників. Відповідно до ч.2 ст.197 та ч.1 ст.198 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання 15 липня 2016 року всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснювався судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та без ведення журналу судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх звязок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з підстав.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи та дано їм таку оцінку.

5 лютого 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали змішаний договір про надання банківських послуг у розумінні частини другої статті 628 ЦК України, який серед іншого містить умови кредитного договору (стаття 1054 ЦК України). Даний правочин укладено у спосіб договору приєднання відповідно до статті 634 ЦК України (далі договір), та складається із заяви ОСОБА_1, Памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів. Відповідно до заяви позичальника встановлено кредитний ліміт на платіжну картку у сумі 7000,0 гривень з базовою процентною ставкою 3 % на місяць на залишок заборгованості (а.с. 7 - пункт 4 заяви; а.с. 8-14 - пункт 1.1. Умов та правил надання банківських послуг; а.с.105 довідка про умови кредитування).

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 105).

Позивач передав відповідачу кредитну карту зі строком дії до 05/09. Копія кредитної карти у справі відсутня. Дана обставина заявлена позивачем та визнається відповідачем.

Відповідач користувався карткою, знімав кредитні кошти, погашав заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості, який в цілому чи частково не заперечувався відповідачем, останній платіж на погашення заборгованості за наданим кредитом відповідач здійснив 23 січня 2009 року у розмірі 800 гривень (а.с. 106, 107).

Відповідно до пункту 5.4 Умов та правил надання банківських послуг строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжних картах без встановленого мінімального обовязкового платежу, встановлюється у наступному порядку: строк погашення по кредиту щомісячно за попередній місяць, строк погашення Кредиту у повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті (в полі MONTH) (а.с. 13).

Позивач звернувся до суду 28 березня 2016 року засобами поштового звязку (а.с. 109)

Суд при оцінці спірних правовідносин застосовує обовязкову для врахування судами України правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 37908426, а також правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 22 жовтня 2014 року у справі №6-127цс14, номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 41163724.

Зокрема, Верховний Суд України дійшов висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитом (кредитною лінією, кредитним лімітом) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH) (а.с. 8-13).

Сторони спору визнають, що строк дії картки, виданої відповідачу, закінчується в травні 2009 року, тобто 31 травня 2009 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_1, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки - 31 травня 2009 року включно.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

З урахуванням цих обставин, загальний трирічний строк позовної давності тривав з 01 червня 2009 року до 01 червня 2012 року.

У межах даного строку позивач до суду за захистом своїх прав не звертався. Звернення в межах згаданих відповідачем цивільних справ Ярмолинецького районного суду Хмельницької області №№ 689/689/1440/13-ц та 689/773/14-ц відбулось в червні 2013 року та в квітні 2014 року, що не є підставою для переривання позовної давності відповідно до частини другої статті 264 ЦК України, оскільки на час звернення трирічний строк позовної давності закінчився.

Відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж на погашення заборгованості за наданим кредитом відповідач здійснив 23 січня 2009 року у розмірі 800 гривень, тобто до моменту закінчення строку дії картки. Залишок поточної заборгованості за тілом кредиту після 23 січня 2009 року становить 5650,79 гривень (сума 3-ої та 5-ої колонок розрахунку, починаючи зі стрічки датою 30 січня 2009 року і нище до кінця розрахунку) (а.с. 106, 107).

Отже, відсутні дії відповідача, що свідчать про визнання ним свого боргу, тобто відсутні підстави для переривання перебігу позовної давності відповідно до частини першої статті 264 ЦК України.

За встановлених фактичних обставин та їх оцінки, на підставі частини четвертої статті 267 ЦК України суд відмовляє у задоволенні позову у звязку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

У даній справі позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, нарахованих на прострочену заборгованість по тілу кредиту. При цьому заборгованість по тілу кредиту не просив стягнути.

Відповідно до частини першої статті 266 ЦК України (Застосування позовної давності до додаткових вимог) зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Заявлену позивачем позовну вимогу суд у розумінні статті 266 ЦК України вважає додатковою. ЦК України регулює матеріальні правовідносини, містить норми матеріального права, а тому в їх контексті вимога є додатковою. В розмінні ЦПК України предявлена вимога є єдиною, а тому основною, що не виключає її статус додаткової значенні ЦПК України.

У звязку з означеним суд відхиляє доводи позивача щодо загального трирічного строку позовної давності.

На основі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 253, 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України,

вирішив:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 20 липня 2016 року.

Суддя В.М. Мазурчак