Справа № 2/760/3736/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді -Кушнір С.І,

при секретарі - Беро В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 15.04.2016 р. звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав і просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 06 березня 2010 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, який відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2012 р. було розірвано. Від даного шлюбу мають малолітню доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач посилається на те, що з січня 2013 р. відповідач ОСОБА_2 свої батьківські обов'язки не виконує, про стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток своєї доньки ОСОБА_3 не піклується, участі у вихованні не бере, жодного разу не відвідував свою доньку за місцем її постійного навчання у ДНЗ № 516 Святошинського району м. Києва.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснила, що відповідач не був готовий до народження дитини. Після розірвання шлюбу, з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини вона не зверталась. На даний час вона мешкає з іншим чоловіком, який має намір усиновити доньку, а донька вважає його своїм батьком. Родичі відповідача не підтримують з нею будь-яких стосунків. Приблизно з березня - квітня 2012 р. вони з відповідачем мешкають окремо та з цього часу він жодного разу не відвідував дитину, не піклувався про її стан здоров'я. Влітку 2012 р. вона намагалася звернутися до відповідача за допомогою дитині, проте він не відповідав на телефонні дзвінки.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував, оскільки позивачем не надано достатніх доказів для позбавлення батьківських прав відповідача, підтримав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника 3-ї особи, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 06.03.2010 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2012 р., було розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 16.04.2010 р.

Позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на ту обставину, що з січня 2013 р. відповідач - батько дитини, проживає окремо та жодного з обов'язків, покладених на батька не виконує, не приймає участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, життям, здоров'ям та розвитком дитини не цікавиться, жодного разу не відвідував доньку за місцем її постійного навчання, що підтверджується характеристикою ДНЗ № 516 Святошинського району м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України «Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини».

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.06.2016 р. № 107-3629/40, комісія з питань захисту прав дитини, вважає недоцільним позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Членами комісії було рекомендовано гр. ОСОБА_1 звернутися до відповідних органів для встановлення місця проживання або перебування гр. ОСОБА_2 з метою перевірки стану виконання ним батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки.

Згідно роз'яснень у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і по позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз»ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Аналізуючи встановлені судом взаємовідносини сторін і вимоги закону, що регулюють дані правовідносини, суд, приходить до висновку, що між сторонами дійсно склалися стосунки, за яких батьки уникають спілкування між собою після фактичного припинення шлюбних відносин, що опосередковано вплинуло на стосунки відповідача з донькою, яка на даний час проживає з позивачем.

Проте, суд вважає, що доводи, на які посилається позивачка, вимагаючи позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки, не є такими, що заслуговують на застосування такого крайнього заходу впливу, яким є позбавлення батьківських прав, а тому враховуючи інтереси дитини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову, оскільки належних та допустимих доказів, саме ухилення відповідачем ОСОБА_2 від виконання ним своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки ОСОБА_3 не встановлено.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст.ст. 19, 150, 141, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212 -215, 223, 224-226, 228, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. СУДДЯ: Кушнір С.І.