Справа № 638/1237/14-ц
Провадження № 4-с/638/87/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня2016 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова, у складі :

головуючого судді Наумової С.М.,

при секретарі Токарєвій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва ОСОБА_2 ., -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду зі скаргою в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва ОСОБА_2, в провадженні якого перебувають виконавчі провадження за № 46024318, 46024462, у вигляді невиконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2014 року протягом встановленого ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» строку, зобовязати державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ м. Київа. ОСОБА_2, в провадженні якого перебувають виконавчі провадження за № 46024318, 46024462, невідкладно виконати рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2014 року, а також стягнути з ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) понесені ним документально підтвердженні судові витрати на правову допомогу в розмірі 1 102 грн. 40 коп.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 22 липня 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено рішення по цивільній справі № 638/1237/14-ц (провадження № 2/638/1986/14) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ «Харківський центр правової допомоги» про стягнення боргу, яким вирішено: стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі, еквівалентній основного боргу 82 400 доларів СІЛА + 3 % річних 8 885,65 доларів США, усього 91 285,65 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення по справі 1 063 985 грн. 55 коп. (один мільйон шістдесят три тисячі девятсот вісімдесят пять гривень 55 копійок), а також судовий збір у сумі 3 654 грн. 00 коп. (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривень).

25 вересня 2014 року рішенням Апеляційного суду Харківської області було змінено рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2014 року та вирішено: стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ «Харківський центр правової допомоги» на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі, еквівалентній основному боргу, у розмірі 82 400 доларів США, 3 % річних у розмірі 8 885,86 доларів США, а всього 91 285,65 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення судом першої інстанції складає 1 063 985 грн. 55 коп. (один мільйон шістдесят три тисячі девятсот вісімдесят пять грн. 55 коп.), проценти за користування позикою у розмірі 18 360 доларів США, що еквівалентно 237 578 грн. 40 коп. та неустойку у розмірі 82 400 доларів США, що еквівалентно 1 066 256 грн.

На виконання рішення Апеляційного суду Харківської області, 27 листопада 2014 року крім іншого, видані два виконавчих листи про стягнення цього боргу, зокрема з ОСОБА_3, які 10 грудня 2014 року, в порядку ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», засобами поштового звязку до ВДВС Святошинського РУЮ м. Київа були направлені разом з двома заявами про відкриття виконавчих проваджень.

19 січня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ м. Київа ОСОБА_5 винесені дві постанови про відкриття виконавчих проваджень за № 46024318, 46024462 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 2 367 819 грн. 95 коп. та судового збору в розмірі 3 654 грн 00 коп.

Однак позивач зазначає, що незважаючи на те, що з моменту винесення постанов про відкриття виконавчого провадження пройшов рік та три місяці, до цього часу сторона стягувача не отримала від державної виконавчої служби жодної інформації про те, чи виконано рішення суду.

Заявник вказує, що станом та на момент подання цієї скарги, всупереч вимогам ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2014 року тривалий проміжок часу залишається невиконаним, а права Стягувача продовжують бути порушеними, незважаючи на те, що Законом України «Про виконавче провадження » державному виконавцю, саме з метою своєчасного та в повному обсязі виконання рішень, - надане широке коло повноважень.

Також заявник зазначає, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, боржниці ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1, яка знаходиться в іпотеці у скаржника ОСОБА_1

Але державним виконавцем не було вчинено жодних дій щодо виконання рішення шляхом розшуку та реалізації майна боржника: державний виконавець не звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, не проникнув до житла боржника, не арештував, не опечатав та не вилучив належне боржникові майно, не призначив його зберігача, а також субєкта оціночної діяльності, не запропонував стягувачеві здійснити авансування витрат, повязаних з реалізацією майна боржника, і не реалізував майно боржника.

Тому на думку заявника, бездіяльність державного виконавця, в провадженні якого перебувають виконавчі провадження за № 46024318, 46024462, порушують його права та законні інтереси, що суперечить ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» у якій зазначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Тому, заявник вважає за необхідне і воліє оскаржити незаконну бездіяльність державного виконавця в судовому порядку, однак оскільки не вважає себе спеціалістом в галузі права і фізично не має змоги самостійно захистити свої права і законні інтереси, він вирішив скористатися своїм невідємним правом та звернувся до фахівця в галузі права - адвоката ОСОБА_6 для отримання кваліфікованої правової допомоги зі складення скарги та під час розгляду в суді цієї скарги, а також подальшого ведення справи щодо її розгляду - аж до її остаточного вирішення

Заявник та його представник в судове засідання не зявились, надали суду заяву з проханням слухати скаргу за їх відсутністю та підтримали її в повному обсязі.

Державний виконавець Святошинського ВДВС РУЮ м. Києва ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про поважні причини неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

22 липня 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено рішення по цивільній справі № 638/1237/14-ц (провадження № 2/638/1986/14) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ «Харківський центр правової допомоги» про стягнення боргу, яким вирішено: стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі, еквівалентній основного боргу 82 400 доларів СІЛА + 3 % річних 8 885,65 доларів США, усього 91 285,65 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення по справі 1 063 985 грн. 55 коп. (один мільйон шістдесят три тисячі девятсот вісімдесят пять гривень 55 копійок), а також судовий збір у сумі 3 654 грн. 00 коп. (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривень).

25 вересня 2014 року рішенням Апеляційного суду Харківської області було змінено рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2014 року та вирішено: стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ «Харківський центр правової допомоги» на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі, еквівалентній основному боргу, у розмірі 82 400 доларів США, 3 % річних у розмірі 8 885,86 доларів США, а всього 91 285,65 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення судом першої інстанції складає 1 063 985 грн. 55 коп. (один мільйон шістдесят три тисячі девятсот вісімдесят пять грн. 55 коп.), проценти за користування позикою у розмірі 18 360 доларів США, що еквівалентно 237 578 грн. 40 коп. та неустойку у розмірі 82 400 доларів США, що еквівалентно 1 066 256 грн.

На виконання рішення Апеляційного суду Харківської області, 27 листопада 2014 року крім іншого, видані два виконавчих листи про стягнення цього боргу, зокрема з ОСОБА_3, які 10 грудня 2014 року, в порядку ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», засобами поштового звязку до ВДВС Святошинського РУЮ м. Київа були направлені разом з двома заявами про відкриття виконавчих проваджень.

19 січня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ м. Київа ОСОБА_2 винесені дві постанови про відкриття виконавчих проваджень за № 46024318, 46024462 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 2 367 819 грн. 95 коп. та судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп.

Заявник вказує, що станом та на момент подання цієї скарги, всупереч вимогам ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2014 року тривалий проміжок часу залишається невиконаним, а права Стягувача продовжують бути порушеними, незважаючи на те, що Законом України «Про виконавче провадження » державному виконавцю, саме з метою своєчасного та в повному обсязі виконання рішень, - надане широке коло повноважень.

Державний виконавець Пилипчук К.Р. або інший представник Святошинського ВДВС РУЮ м. Києва в судове засідання не зявились, поважні причин неявки не повідомили, заперечення або документи, які б спростостовували доводи викладені у скарзі суду не надали.

Матеріали справи не містять інших документів та доказів про вжиття заходів по виконанню рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями,що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню в частині визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії щодо виконання рішення суду.

Виходячи з норм Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р., судові витрати на правову допомогу не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 210, 387 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва ОСОБА_2, в провадженні якого перебувають виконавчі провадження за № 46024318, 46024462, у вигляді невиконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2014 року протягом встановленого ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» строку.

Зобовязати державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ м. Київа. ОСОБА_2, в провадженні якого перебувають виконавчі провадження за № 46024318, 46024462, невідкладно виконати рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2014 року.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.М. Наумова