Справа 206/6263/15-ц
Провадження 2/206/100/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" липня 2016 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Гуртовий В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Придніпровський енергобудівний технікум», про визнання незаконними рішення трудового колективу та внесення змін до правил внутрішнього трудового розпорядку,

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного вищого навчального закладу «Придніпровський енергобудівний технікум» про визнання незаконними рішення зборів трудового колективу, визнання незаконним внесення змін до правил внутрішнього трудового розпорядку.

В позовній заяві позивач посилається на те, що з 2000 року по 17 березня 2015 року він працював в ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» на посаді викладача. Перед початком кожного навчального року йому адміністрацією технікуму встановлювалось педагогічне навантаження обсягом 20 годин на тиждень для проведення навчальних занять зі студентами. Під час навчального року тривалість його робочого тижня в технікумі, таким чином, становила 20 годин на тиждень. Але в лютому 2015 року, посеред навчального року, відбулися збори трудового колективу технікуму на яких було прийнято рішення щодо запровадження для викладачів технікуму 36-годинного робочого тижня. На підставі рішення зборів було внесено зміни до Правил внутрішнього трудового розпорядку технікуму. Цими змінами до Правил викладачі технікуму зобов'язані шість днів на тиждень знаходитись на території технікуму з 8.30 до 15.10 з перервою у 40 хв. на обід з 11.20 до 12.00. З рішенням трудового колективу технікуму щодо запровадження тривалості робочого тижня з лютого 2015 року для викладачів технікуму обсягом 36 годин на тиждень, змінами до правил внутрішнього трудового розпорядку не можна погодитися.

Тривалість робочого тижня викладачів навчальних закладів системи освіти України регулюється п.2 ст. 51 КЗпП України. За діючим на час його роботи Статутом технікуму технікум, як навчальний заклад, мав І рівень акредитації. Отже, хоча технікум і має в своїй назві слова «вищий навчальний заклад», він згідно п.2 ст. 9 Закону України «Про загальну середню освіту» відноситься до навчального закладу системи загальної середньої освіти. Режим роботи викладачів в навчальному закладі системи загальної середньої освіти України регулюється Типовими правилами внутрішнього розпорядку для працівників державних навчально-виховних закладів України, затверджені наказом міністра освіти України від 20 грудня 1993р. за № 455.

Пунктом 21 Типових правил для працівників установлено п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п'ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього розпорядку або графіками змінності, які затверджує керівник закладу освіти за погодженням з профспілковим комітетом закладу з додержання тривалості робочого тижня. Тривалість робочого часу педагогічного працівника обсягом 18 годин на тиждень на одну тарифну ставку визначена законодавчо.

На 2014-15 навчальний рік йому як викладачу адміністрацією технікумі було призначено 20 годин навчальних занять на тиждень, трохи більше тарифної ставки. Таким чином, його педагогічне навантаження, тривалість його робочого тижня в навчальному складало 20 годин на тиждень, згідно ст. 25 ЗУ «Про загальну середню освіту» з відповідною оплатою праці. Рішенням зборів трудового колективу його педагогічне навантаження збільшилось майже в два рази, з 20 до 36 годин на тиждень, що суперечить встановленому йому на початку навчального року адміністрацією технікуму педагогічному навантаженню та законодавству.

Призначення робочого місця працівнику регулюється ст. 29 КЗпП України. Призначення робочого місця викладачу також має свою специфіку. На початку навчального року йому при встановленні педагогічного навантаження обсягом 20 годин на тиждень було призначено навчальні аудиторії для проведення занять зі студентами. В цих аудиторіях він проводив заняття за обсягом часу, який дорівнював 20 годинам на тиждень. Несподівано збільшений обсяг робочого часу з 20 годин до 36 годин рішенням зборів трудового колективу суттєво змінив його умови праці як за обсягом часу, так і за не вирішеним питанням стосовно надання робочого місця. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 32 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад тощо - працівник має бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Ні про які зміни, згідно ст.32 КЗпП України, його повідомлено не було. Рішенням трудового колективу також не враховано призначення йому робочого місця, згідно ст. 29 КЗпП України. Жодних пояснень з боку адміністрації технікуму з приводу призначення робочого місця на 36 годин на тиждень він не отримував.

Рішення зборів трудового колективу по встановленню 36-годинного робочого тижня для викладачів технікуму повинно включати в себе і питання зміни оплати їх праці. Адже йому без жодних пояснень таким рішенням було збільшено робочий час з 20 до 36 годин, а питання оплати праці за 36 годин жодним чином не обговорювалось, з дотриманням законодавства України.

Отже, в 2014-15 навчальному році він працював на посаді викладача в технікумі, який за своїм Статутом відноситься до навчального закладу системи загальної середньої освіти України, з педагогічним навантаженням обсягом 20 годин на тиждень і відповідною оплатою праці за 20 годин на тиждень, обсягом трохи більше тарифної ставки.

Адміністрація технікуму неодноразово наполягала, що в своїй діяльності щодо викладачів технікуму користується Законом «Про вищу освіту», а не Законом «Про загальну середню освіту». Але, користуючись Законом «Про вищу освіту», адміністрація технікуму перевищує свої повноваження.

Таким чином технікум за своїм рівнем акредитації, освітньо-професійним рівнем, освітньою кваліфікацією не може вважатися навчальним закладом вищої освіти. Отже адміністрація технікуму не має права користуватися законом про вищу освіту по відношенню до викладачів, як працівників середнього навчального закладу.

Щодо режиму роботи обсягом 36 годин на тиждень, це регламентовано лише для науково-педагогічних працівників статтею 56 Закону України «Про вищу освіту».

Він працював на посаді викладача, вченого ступеня в нього немає; наукова робота не входила в його трудові обов'язки, тому науково-педагогічним працівником, згідно звання і посади, запису в трудовій книжці його визнати неможливо. На його запити стосовно безпідставної зміни режиму роботи з 20 до 36 годин на тиждень адміністрація технікуму ніяких пояснень, з посиланням на законодавство України, не надавала.

На підставі викладеного просить суд визнати незаконним рішення зборів трудового колективу ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум», прийняте в лютому 2015 року щодо встановлення 36-годинного робочого тижня викладачам технікуму. Визнати незаконними внесення змін до Правил внутрішнього трудового розпорядку ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум», запроваджені після зборів трудового колективу технікуму в лютому 2015р. стосовно встановлення 36 годинного робочого тижня викладачам технікуму (а.с.1-8).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив задовольнити. Пояснив, що рівень акредитації не дає право називатися вищим навчальним закладом. Він працював за педагогічним навантаженням, яке призначається на початку кожного року. За відпрацьовані години нараховували заробітну плату. На зборах він не був, оскільки був на лікарняному, а через місяць його звільнили. Рішення трудового колективу є неправомірним. Також зазначив, що він письмово звертався до директора з питання роботи обсягом 36 годин на тиждень, але відповіді йому не надали. Не згоден саме з навантаженням 36 годин на тиждень. Дійсно він іноді не проводив навчання, оскільки був у суді або на лікарняному.

Також від позивача неодноразово надходили письмові пояснення в яких він також зазначає, що відповідач не мав права керуватися Законом України «Про вищу освіту». Надані відповідачем докази не відповідають дійсності. У протоколі зборів трудового колективу № 31 від 12.02.2015р. про запровадження змін режиму роботи технікуму відсутня інформація щодо законодавчих підстав для цього. Твердження, що викладачі технікуму повинні працювати 36 годин на тиждень ще з 2012 року є безпідставним та нічим не доведено. Довідка про доходи за № 286 від 11.12.2015 року не відповідає дійсності і відповідач вводить в оману з питання робочого часу викладача і оплати робочого часу. Він в технікумі в 2014-2015 навчальному році отримував заробітну платню за години навантаження обсягом 768 годин на навчальний рік, за перевірку зошитів 10% від тарифної ставки, за престижність праці 20% і вислугу років 30%, тому працював 19,2 години на тиждень. Він сумлінно відпрацював педагогічне навантаження у 2014-15 навчальному році з вересня по день звільнення, за яке отримував заробітну плату (а.с.37-40, 72-74, 86-87, 105-110, 136-137).

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти позову і просила суд відмовити у повному обсязі. Пояснила, що сертифікат про акредитацію діяв вже в 2014 році. Зараз заклад проходить акредитацію. Істотних змін умов праці в закладі не відбувалося, 36-годинний робочий тиждень був встановлений вже давно. У 2012 році, після змін став 6 денний робочий тиждень. Ніхто проти цього не заперечував. Позивач не виконував навантаження. Є записи, що позивач поставив підпис про проведення заняття, а сам в той час був на лікарняному. Всі відповіді навчального закладу на звернення позивача були надані, вони направлялися поштою. Документу, який враховував би педагогічне навантаження не має. 36-годинний 6-тиденний робочий тиждень викладачам технікуму запроваджено у 2015 році у правилах внутрішнього трудового розпорядку. Рішення зборів не стосується 36 годинного робочого тижня. Були дотримані всі вимоги, які встановлені Кодексом законів про працю України при ухваленні рішення. Позивач з рішенням був ознайомлений.

Також представник відповідача ОСОБА_2 надала письмові заперечення проти позову, які обґрунтовує тим, що 12 лютого 2015 року рішенням зборів трудового колективу ДВНЗ "Придніпровський енергобудівний технікум" було прийнято зміни до Правил внутрішнього трудового розпорядку. Даними змінами було встановлено 6-денний робочий тиждень для викладачів. Дані зміни відбулися за погодженням Самарської районної у місті Дніпропетровську ради (погодження від 22.10.2014 р № 2-20/1922) як того вимагає ст. 52 КЗпП. Крім того, 36-годинний робочий тиждень для викладачів ДВНЗ "ПЕБТ" був передбачений до прийняття змін до Правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме п.п 6.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку від 11.01.2012 року. Цей факт було встановлено рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 206/1874/15-ц від 03.06.2015р. за позовом ОСОБА_1 до ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» про поновлення на роботі, яке набрало законної сили 21.07.2015 року. У відповідності з законодавством, встановлений 6-денний тиждень з 6-годинним робочим днем жодним чином не порушує право позивача та не суперечить КЗпП України. Не вірним є і посилання позивача на норми ЗУ "Про загальну середню освіту", оскільки Державний вищий навчальний заклад "Придніпровський енергобудівний технікум" є вищим навчальним закладом та внесений до реєстру вищих навчальних закладів України, як передбачено ст. 8 ЗУ "Про вищу освіту". У своїй діяльності ДВНЗ „ПЕБТ" керується ЗУ "Про вищу освіту", як передбачено п.п 1.7 Статуту ДВНЗ "ПЕБТ". Крім того, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 436/6022/12 від 26 вересня 2012 року за позовом ОСОБА_1 до ДВНЗ "Придніпровський енергобудівний технікум" про визнання незаконним наказу та стягнення недоплаченої заробітної плати встановлено - „ ...діяльність відповідача регулюється нормами Закону України "Про вищу освіту..." Рішення набрало законної сили 26 листопада 2013 року. Також цей факт було встановлено рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 206/1874/15-ц від 03.06.2015 р. за позовом ОСОБА_1 до ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» про поновлення на роботі, яке набрало законної сили 21.07.2015 року, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська № 206/1333/15-ц від 19.05.2015 р. Також, позивач ознайомився зі змінами до Правил внутрішнього трудового розпорядку 25 лютого 2015 року про що свідчить його особистий підпис в листі ознайомлення, а до суду звернувся 13 листопада 2015 року тобто після встановленого тримісячного строку відповідно до ст. 233 КЗпП.

На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.14-16).

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки Серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 28 серпня 2002 року працював на посаді викладача англійської мови у ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум». Наказом №20-к від 17 березня 2015 року ОСОБА_1 звільнений у зв'язку з прогулом без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України (а.с.9).

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку, схваленого на зборах трудового колективу Протоколом №1 від 11 січня 2012 року - п.6.3 робочий час викладача складає 36 годин на тиждень на одну ставку. Обсяг методичної та організаційної роботи, виражений в облікових годинах, не входить навчальне навантаження викладачів, а враховується у загальній тривалості їх робочого часу, який становить не більше 1548 годин на одну ставку на навчальний рік (а.с.28-30).

Згідно наказу № 99-к від 01.09.2014р. Державного вищого навчального закладу "Придніпровський енергобудівний техніком" про педагогічне навантаження згідно п.3 ст. 49 ЗУ "Про вищу освіту" та за погодженням з профспілковим комітетом (протокол №20 від 26.08.2014р.) встановлено педагогічне навантаження викладачам та адміністрації на 2014/2015 навчальний рік у розмірах, зокрема ОСОБА_1 педагогічне навантаження на навальний рік у годинах: загальний фонд 692, спеціальний фонд 76, оплата за перевірку письмових робіт у годинах: загальний фонд 686, спеціальний фонд 76 (а.с.54-55).

22 жовтня 2014 року Самарська районна у місті Дніпропетровську рада погодила зміни до Правил внутрішнього трудового розпорядку Держаного вищого навчального закладу "Придніпровський енергобудівний технікум" щодо запровадження шестиденного робочого тижня (а.с.27).

Змінами до Правил внутрішнього трудового розпорядку, схваленого на зборах трудового колективу Протоколом №31 від 12 лютого 2015 року (а.с.56-57) - п.6.3 для викладачів встановлено 6-денний 36-годинний робочий тиждень. Тривалість робочого дня викладачів - 6 годин; п.6.4 початок та закінчення роботи та перерва для відпочинку та харчування викладачів встановлюється так: початок роботи о 08-30 годин, обідня перерва об 11-20 год. - 12 год.; закінчення роботи о 15 - 10 год. (а.с.17-18).

Позивач з даними змінами був ознайомлений 25 лютого 2015 року, про що свідчить його підпис в листі ознайомлення. (а.с.19).

Пунктом 1.7 Статуту Державного вищого навчального закладу «Придніпровський енергобудівний технікум», схваленого на зборах трудового колективу технікуму Протоколом №2 від 25 березня 205 року, зареєстрованого державним реєстратором 15.10.2005 року визначено, що технікум здійснює свою діяльність відповідно до вимог Конституції України, Законів України "Про освіту" та "Про вищу освіту", інших нормативно-правових актів з освітньої діяльності та цього статуту (а.с.31-32).

Пунктом 3.5.4 Статуту Державного вищого навчального закладу «Придніпровський енергобудівний технікум», схваленого на зборах трудового колективу технікуму Протоколом №2 від 25 березня 205 року, зареєстрованого державним реєстратором 15.10.2005 року визначено, що права та обов'язки педагогічних працівників та осіб, які навчаються у технікумі, визначаються відповідно до Законів України "Про освіту" та "Про вищу освіту" (а.с.78-79).

Пунктом 3.5.5 Статуту Державного вищого навчального закладу «Придніпровський енергобудівний технікум», схваленого на зборах трудового колективу технікуму Протоколом №2 від 25 березня 205 року, зареєстрованого державним реєстратором 15.10.2005 року визначено, що робочий час педагогічного працівника визначається Кодексом законів про працю України (а.с.78-79).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що вид діяльності Державного вищого навчального закладу «Придніпровський енергобудівний технікум» - вища освіта (а.с.80-82).

Відповідно до сертифікатів про акредитацію Державний вищий навчальний заклад «Придніпровський енергобудівний технікум» визнано акредитованим за першим рівнем (а.с.92-97).

Тому суд не бере до уваги доводи позивача, якими він керується в обґрунтування своїх вимог з посиланням на Закону України «Про загальну середню освіту», оскільки діяльність відповідача регулюється Законом України «Про вищу освіту».

Таким чином, твердження позивача щодо користування відповідачем в своїй діяльності щодо викладачів технікуму ЗУ "Про вищу освіту", чим перевищують свої повноваження, не знайшли підтвердження.

Відповідно до довідки про доходи № 286 від 11.12.2015 року ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» ОСОБА_1 на посаді викладача 2 категорії отримав дохід за період з вересня 2014р. по березень 2015 року без урахування аліментів 21225,34грн. (а.с.65).

З виписки з тарифікації викладачів Державного вищого навчального закладу Придніпровський енергобудівний технікум» на 2014/2015 навчальний рік ОСОБА_1 викладач 2 категорії англійської мови за ПС навантаження 76 годин на рік, іноземна мова навантаження 462 години на рік , іноземна мова за ПС навантаження 230 годин на рік, тарифна ставка за 72 години 1551,00грн., за годину 21,54, за перевірку письмових робіт англійська мова - 16,37, іноземна мова - 147,78, надбавка за престижність 20% та надбавка за вислугу років англійська мова по 32,74, іноземна мова по 298,11 (а.с.119).

Згідно наданих витягів з табеля обліку робочого часу ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» з вересня 2014 року по січень 2015 року ОСОБА_1 працював відповідно педагогічного навантаження виходячи 7,2 години на день 5 робочих днів (а.с.58-62), з 17 лютого 2015 року по березень 2015 рік - 6 годин на день 6 робочих днів (63-64).

Таким чином, суд доходить висновку про недоведеність позивачем того факту, що викладачі не зобов'язані та не працювали 36 годин на тиждень відповідно до п.6.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку від 11.01.2012 року.

З відповіді директора ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» ОСОБА_3 від 20 січня 2014 року № 23-5 на звернення від 13 січня 2014 року ОСОБА_1 повідомлено, що у відповідності до п.п. 5.1. Наказу МОН України № 161 від 02.06.1993р. Про затвердження Положення "Про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах" - Робочий час викладача визначається обсягом його навчальних, методичних, наукових і організаційних обов'язків у поточному навчальному році, відображених в індивідуальному робочому плані. Тривалість робочого часу викладача з повним обсягом обов'язків становить не більше 1548 годин на навчальний рік при середньотижневій тривалості 36 годин. Заробітна плата викладачам ДВНЗ "ПЕБТ" нараховується та виплачується у відповідності до Інструкції "Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти" затвердженої наказом МОН України від 15.04.1993 року № 102 року. Форма індивідуального робочого плану викладача ДВНЗ "Придніпровський енергобудівний технікум" відповідає формі затвердженої наказом МОН України № 683 від 05.06.2013 року (а.с.144).

Наказом № 240 23.06.2009 року затверджено Інструкції з планування робочого часу педагогічних працівників ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» (а.с.187).

Пунктом 1.2 цієї Інструкції встановлено, що робочий час працівників технікуму відповідно до ст. 49 Закону України «Про вищу освіту» та «Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах», затвердженого наказом Міністерства освіти України від 2 червня 1993 року № 161, внутрішньоготрудового розпорядку визначається обсягом їх навчальної, наукової і організаційної роботи та відображається в індивідуальному плані.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції з планування робочого часу педагогічних працівників ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум», планування робочого часу педагогічного працівника з повним обсягом обов'язків здійснюється на поточний навчальний рік, з урахуванням тижневої тривалості роботи 36 годин, виходячи із загальної тривалості робочого часу 1548 годин на навчальний рік

Згідно відповіді Міністерства освіти і науки України від 19 лютого 2016 року № 1/11-2011 Умови роботи викладача в час, коли він за розкладом не має занять, встановлюється Правилами внутрішнього трудового розпорядку навчального закладу, а також наказами керівника. При цьому, педагогічне навантаження викладача вищого навчального закладу І-ІІ рівнів акредитації становить 720 годин на рік на ставку. Інші види педагогічної діяльності, а саме: класне керівництво, перевірка зошитів, завідування майстернями, навчальними кабінетами, навчально-дослідними ділянками тощо не визначаються нормами часу. За їх виконання викладачеві встановлюється доплати у відсотках залежно від розміру тарифної ставки. В тарифікаційному списку відображається обсяг педагогічного навантаження в годинах, а також розмір доплати залежно від виду педагогічної роботи без зазначення будь-якої кількості годин, яка витрачається викладачем на її виконання. Навчальні заняття зі студентами здійснюються за розкладом, яким в окремі дні тижня може не передбачатися їх проведення. Водночас ці дні не вважаються вихідними, оскільки впродовж цього часу викладачі можуть виконувати інші види педагогічної роботи, зокрема ті, за які встановлюється доплата (перевірка письмових робіт, оформлення кабінету, майстерні, класне керівництво), а також можуть залучатися до іншої організаційно-педагогічної роботи, зокрема участі у засіданнях педагогічної ради, займатися підготовкою до навчальних занять, планування роботи тощо, які є складовими здійснення навчально-виховного процесу. Така специфіка праці педагогів врахована в нормативних документах з оплати праці, зокрема, у наказі Міністерства освіти України від 15.04.1993 року № 102 «Інструкція про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти» (а.с.183-184).

З відповіді Міністерства освіти і науки України вбачається, що після набуття чинності Законом України «Про освіту» (в редакції від 23.03.1996 р.) та Законом України «Про вищу освіту» (в редакції від 17.01.2002 р.) технікуми та училища віднесені до вищих навчальних закладів І рівня акредитації, в яких здійснюється підготовки фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста. Статтею 49 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції від 17.01.2002 р.) було визначено, що максимальне навчальне навантаження педагогічних працівників не може перевищувати 720 годин на навчальний рік. Крім того, вищі навчальні заклади мають рівні права самостійно визначати форми навчання та форми організації освітнього процесу. Умови роботи викладача технікуму, в тому числі й в час, коли він за розкладом не має занять, встановлюються Правилами внутрішнього трудового розпорядку навчального закладу, а також наказами керівника (а.с.209-210).

Відповідно до відповіді Міністерства освіти і науки України правила внутрішнього трудового розпорядку конкретного навчального закладу затверджуються безпосередньо керівником навчального закладу. Типові правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників навчально-виховних закладів системи освіти Міністерства освіти України затверджені наказом Міністерства освіти України від 20.12.1993 № 455 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 2 червня 1994 р. за № 121/330. Умови оплати праці педагогічних працівників всіх державних та комунальних вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації визначені Інструкцією про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, яка затверджена наказом Міністерства освіти України № 102 від 15.04.1993р. та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.05.1993р. за № 56. Обсяг навчальної та іншої педагогічної роботи, яку може виконувати педагогічний працівник за основним місцем роботи, граничними розмірами не обмежується. Ставка заробітної плати викладача технікуму виплачується за 720 годин на рік. Облік робочого часу працівників здійснюється у відповідності із вимогами первинної облікової документації зі статистики праці, а саме Табеля обліку використання робочого часу. Умови оплати праці викладачів технікумів визначені наказом Міносвіти України від 15.04.1993 № 102. Цей нормативно-правовий акт застосовується в частині, що не суперечить умовам оплати праці, які визначені наказом Міносвіти і науки України від 26.09.2005 № 557. Посадовий оклад викладача технікуму другої категорії встановлюється виходячи з 10 тарифного розряду, та станом на вересень 2014 року становив 1551 грн. (за 720 годин). Умови роботи викладача в час, коли він за розкладом не має занять, встановлюється Правилами внутрішнього трудового розпорядку навчального закладу, наказами керівника (а.с.211-213).

Що стосується доводів позивача щодо збільшення робочого часу та оплати праці, то вони також не знайшли свого підтвердження, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, до внесення змін в правила внутрішнього трудового розпорядку ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» також була передбачена 36-ти годинна робоча неділя, а графіком роботи для кожного викладача, втому числі і позивача, складалися часи роботи, а коли стало можливо встановлювати часи роботи відповідно до Закону України «Про вищу освіту», ними і були внесені зміни до правил внутрішнього трудового розпорядку.

Умови оплати праці викладачів технікумів визначені наказом Міносвіти України від 15.04.1993 № 102.

Робочі часи і педагогічне навантаження не обов'язково відповідають один одному.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2012 року по справі № 436/6022/12, провадження № 2/436/1267/12, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Придніпровський енергобудівний технікум» про визнання незаконним наказу та стягнення недоплаченої заробітної плати відмовлено (а.с.20-22).

Цим же рішенням встановлено, що діяльність відповідача регулюється нормами Закону України «Про вищу освіту», а безпосереднє управління діяльністю технікуму здійснює його керівник, згідно п. 4.3 Статуту, який за змістом п. 4.4 Статуту, в межах наданих йому повноважень видає накази та розпорядження, обов'язкові для виконання всіма працівниками та структурними підрозділами технікуму.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2015 року по справі № 206/1333/15, провадження № 2/206/507/15, яке набрало законної сили 22 липня 2015 року ОСОБА_1 у позові до Державного вищого навчального закладу «Придніпровський енергобудівний технікум» про визнання незаконними п.п.2 та 3 наказу №126 «Про графік роботи під час зимових канікул» директора Державного вищого навчального закладу «Придніпровський енергобудівний технікум» №126 від 17 грудня 2014р відмовлено (а.с.25-26).

Цим рішенням також встановлено, що діяльність відповідача регулюється нормами Закону України «Про вищу освіту».

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року по справі № 206/1874/15, провадження № 2/206/663/15, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 16 грудня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Придніпровський енергобудівний технікум», третьої особи ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено (а.с.23-24, 134-135).

Цим рішенням встановлено, що право позивача встановленим відповідачем 6-ти годинним робочим днем для займаної ним посади викладача другої категорії порушено не було, оскільки такий робочий час передбачений Законом України «Про вищу освіту» та не суперечить КЗпП України. До внесення змін в правила внутрішнього трудового розпорядку ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» також була передбачена 36-ти годинна робоча неділя, а графіком роботи для кожного викладача, втому числі і позивача, складалися часи роботи, а коли стало можливо встановлювати часи роботи відповідно до Закону України «Про вищу освіту», ними і були внесені зміни до правил внутрішнього трудового розпорядку. Діяльність відповідача регулюється Законом України «Про вищу освіту» , а не Законом України «Про загальну середню освіту».

Суд вважає необхідним зазначити ,що згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Тому суд бере до уваги, що у справі «Delcourt v. Belgium», у своєму рішенні від 17 січня 1970 року Європейський Суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. А у справі «Bellet v. Fгаnсе» (рішення від 04 грудня 1995 року) цей суд констатував, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд, з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У справі «Беллет проти Франції» суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод на - національному рівні має бути гарантований правовий захист за для реального забезпечення прав і свобод, передбачених цією Конвенцією, коли держава має певну свободу розсуду щодо форм засобів захисту, але, у всякому випадку, забезпечує їх ефективність як на практиці, так і за законом: можливість розглянути вимогу за суттю і надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання стверджуваного порушення (зокрема, рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі «Кудла проти Польщі»),

Проте слід зазначити, що відповідно до 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Так, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено письмовими доказами позивач ознайомився зі змінами до Правил внутрішнього трудового розпорядку 25 лютого 2015 року про що свідчить його особистий підпис в листі ознайомлення, а до суду звернувся 16 листопада 2015 року, тобто після встановленого тримісячного строку.

Вищезазначені правовідносини регулюються КЗпП України та Законом України "Про вищу освіту".

Частиною 2 ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором.

У відповідності до ст.50 КЗпП України, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

Статтею 51 КЗпП України передбачено скорочену тривалість робочого часу для окремих категорій працівників (учителів, лікарів та інших).

Відповідно до ст. 52 КЗпП України Для працівників установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п'ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня (статті 50 і 51).

На тих підприємствах, в установах, організаціях, де за характером виробництва та умовами роботи запровадження п'ятиденного робочого тижня є недоцільним, встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. При шестиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи не може перевищувати 7 годин при тижневій нормі 40 годин, 6 годин при тижневій нормі 36 годин і 4 годин при тижневій нормі 24 години. П'ятиденний або шестиденний робочий тиждень встановлюється власником або уповноваженим ним органом спільно з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) з урахуванням специфіки роботи, думки трудового колективу і за погодженням з місцевою радою.

У відповідності до ст. 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Згідно ст.56 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що робочий час науково-педагогічних працівників становить 36 годин на тиждень тобто скорочена тривалість робочого часу. Робочий час науково-педагогічного працівника включає час виконання ним навчальної, методичної, наукової, організаційної роботи та інших трудових обов'язків. Види навчальної роботи педагогічних та науково-педагогічних працівників відповідно до їх посад встановлюються вищим навчальним закладом за погодженням з виборними органами первинних організацій профспілки (профспілковим представником).

Таким чином, суд вважає, що право позивача встановленим відповідачем 6-ти годинним робочим днем для займаної ним посади викладача другої категорії порушено не було, оскільки такий робочий час передбачений Законом України «Про вищу освіту» та не суперечить КЗпП України.

В силу ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

В силу ч.3 ст.59 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В силу ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом неодноразово роз'яснювалось сторонам положення ст.ст. 10, 11, 57-60, 61 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Позивачем не надано жодних доказів та не наведено жодної законної підстави для визнання незаконним рішення зборів трудового колективу ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум», від 12 лютого 2015 року щодо встановлення 6 денного 36 годинного робочого тижня викладачам технікуму та внесення змін до Правил внутрішнього трудового розпорядку ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум», запроваджені після зборів трудового колективу технікуму в 12 лютого 2015р.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши та з'ясувавши всі суттєві обставини справи та оцінюючи усі наявні докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, співставивши їх з нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини, беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ДВНЗ «Придніпровський енергобудівний технікум» про визнання незаконними рішення зборів трудового колективу, визнання незаконним внесення змін до правил внутрішнього трудового розпорядкуне обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 25 Закону України «Про загальну середню освіту», ст. ст. 5, 28, 56 Закону України «Про вищу освіту», ст.ст. 29, 50, 51, 52, 57, 233 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 88, 131, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.О. Сухоруков