Справа № 510/140/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2016 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Дудник В.І.,

за участю секретарів Пройка С.В., Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації Одеської області) про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача про позбавлення його батьківських прав, однак на захист своєї позиції не надав жодних обґрунтованих доказів, обмежуючись суто особистими, нічим не підкріпленими доводами, відносно предмета спору.

Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації Одеської областіпроти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала, надала відповідний висновок.

Позивачка на задоволенні позову наполягала.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження ОСОБА_3; копія постанови про відкриття виконавчого провадження; копія паспорту гр.. України на імя позивачки; копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві; копія виконавчого листу; копія рішення суду від 28.03.2013 р.; копія витягу з медичної картки хворого ОСОБА_3;копія довідки ясла-садку «Чомучка» м. Рені; копія службової характеристики на ОСОБА_1Д; копія заяви органу опіки та піклування; висновок про доцільність позбавлення батьківських прав .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши, що відповідач є його батьком. Сімейне життя сторін не склалося, певний період часу (з 2011 р.) позивачка перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах, шлюб в органах РАЦСу зареєстрований не був. За рішенням суду від 28.03.2013 р. постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4, 07.08.2012 р. н. у розмірі ? частини заробітку (доходу), але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.03.2013 р. до 07.08.20130 р., тобто до досягнення повноліття сином ОСОБА_4. За вказаним рішенням суду було видано виконавчий лист. 16.04.2013 р. на підставі виконавчого листу, виданого за рішенням суду від 28.03.2013 р. про стягнення с відповідача аліментів, було відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного рішення, а 11.02.2014 р. постановою держвиконавця відділу державної виконавчої служби РУЮ Одеської області виконавчий документ повернено стягувачу. Таким чином, вже тривалий час сторони не живуть єдиною сімєю, мешкають окремо, дитина залишилася мешкати із матірю та знаходиться на її утриманні. З моменту розпаду сімї батько дитини сина ОСОБА_4, ОСОБА_2, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, вихованням та станом свого сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, аліменти на його утримання регулярно не виплачує, не навідується до нього, не цікавиться його життям, не бере участі у його вихованні будь яким чином, що підтверджується доводами як позивачки, також поясненнями опитуваних свідків та наявними доказами. Весь цей час відповідач ОСОБА_2І життям та здоровям сина ОСОБА_4 не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною, навідувати дитячий садочок, який ОСОБА_3 відвідує, та приймати участь у його вихованні та утриманні. Син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час проживає разом з його матірю, позивачкою у справі, яка повністю утримує сина, виховує його, створює належні умови проживання, та забезпечує йому навчання, дбає про його моральний та фізичний розвиток тощо. Хлопчику Романові 3 роки, він батька взагалі не знає, не памятає та не має до нього жодних почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. Позивачка разом з сином проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 відвідує дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Чомучка» 1 молодшу групу № 3. З наданої довідки керівника ДНЗ, який ОСОБА_3 відвідує, вбачається, що його батько ОСОБА_2 жодного разу не був присутній на батьківських зборах, святах, життям сина не цікавиться. Виховує дитину та оплачує її відвідування ясла-садку, його мати ОСОБА_1 Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення.

Відповідач вже тривалий час не виконує свої батьківські обовязки відносно виховання та утримання свого сина. Так, вихованням дитини займається тільки позивачка, відповідач же із ним будь-яким чином не спілкується, не піклується про його здоровя, духовний та моральний та фізичний розвиток тощо. Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування дитини, а з боку позивачки не створювалися перешкоди у спілкуванні сина з батьком та його участі у його вихованні.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_3, 2012 р. н. позбавлений батьківської уваги і піклування з боку відповідача, який не виконує свій батьківський обов'язок. Яких-небудь перешкод у спілкуванні із дитиною позивачка відповідачу не чинить.

У зв'язку із вищенаведеним, позивачка вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав щодо дитини, оскільки вони існують суто формально і ним не виконуються.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи думку представника органу опіки та піклування який вважає необхідним задовольнити позов, позивачки, яка позовні вимоги підтримала, доводи відповідача, який заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, однак ніяких обґрунтованих доводів проти позовних вимог не надав, суд, враховуючи всі обставини справи на підставі належних доказів, враховуючи показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 буде відповідати інтересам неповнолітнього та направлено на захист його прав.

Свідок ОСОБА_5, 1941 р. н., яка є бабусею позивачки ОСОБА_1 пояснила, що сторони у справі, як тільки почали жити однією сім`єю, то жили в неї дома. Свідок вказала, що за період проживання з позивачкою, відповідач часто пив, влаштовував сварки, уночі десь постійно гуляв, бив позивачку по голові, що в неї синці залишалися, після чого просив прохання й надалі продовжував вести аморальний спосіб життя. ОСОБА_7 було десь 3-4 місяці зроду, коли відповідач покинув сім`ю.

Свідок ОСОБА_6, сусідка на той час вказала, що у 2011 р. сторони у справі почали жити однією сім`єю. Про відповідача немає нічого лісного що сказати, оскільки коли той бив позивачку, вона це чула з власного городу та викликала міліцію.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Поняття виховання включає в себе психологічний вплив батьків (в даному випадку) на дитину з метою формулювання у неї прийнятних для суспільства морально-етичних установок. У даній справі відповідач своєю бездіяльністю, байдужістю до рідного сина ухиляється від виконання обовязків по його вихованню. Таке ухилення носить свідомий характер, воно тривале, засновано на непроявленні щонайменшої батьківської турботи. Обставини, які б могли вплинути на невиконання відповідачем своїх батьківських обовязків судом не вбачаються, (позивачка не чинить перешкоди у побаченнях із дитиною, керівництво дошкільного навчального закладу, який відвідує ОСОБА_7, також). Крім того, як виходить з матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що нехтування батьківськими обовязками з боку відповідача, який суто формально є батьком неповнолітньої дитини, але фактично залишається йому чужою людиною, тим самим негативно впливає на дитину, перешкоджає її нормальному психічному розвитку. В даний час син ОСОБА_4 мешкає разом із позивачкою в м. Рені. ОСОБА_4 відвідує ясла-садок «Чомучка» та дуже щасливий. Відповідач жодного разу не відвідував сина, не був присутній на батьківських зборах та не цікавився життям дитини у закладі. ОСОБА_2І позовні вимоги позивачки про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 не визнав заперечував проти їх задоволення, однак суд вважав його доводи необґрунтованими.

Таким чином, суд враховує фактичні обставини справи, а також інтереси неповнолітнього ОСОБА_7 та приймає рішення щодо задоволення позову позивачки - позбавляє відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, позбавити батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник