Справа № 192/2209/16-ц
Провадження № 2/192/361/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" липня 2016 р.Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Омелюх В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Савчукової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідач відповідно до п. 2.2. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невідємною частиною кредитного договору-1, зобовязався повернути кредит у повному обсязі до 30 вересня 2016 року згідно графіка погашення кредиту, який є додатком 1 до договору, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту, сплачуючи щомісячно 824 гривні 68 копійок, а згідно п.4.3 Умов у разі несвоєчасного виконання зобовязань з погашення заборгованості по кредиту - сплачувати пеню в розмірі 0.3% від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення.
Відповідач, який є позичальником, відповідно до п. 2.2. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невідємною частиною кредитного договору-2, зобовязався своєчасно та у повному обсязі сплачувати позивачу відсотки за користуванням кредитом та комісії, повертати кредит частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів (Додаток №1 до Кредитного договору), сплачуючи щомісячно 129,24-176,12 гривень, а згідно п.18.1 Стандартних тарифів комісійної винагороди ПАТ Банк «ТРАСТ», які є невідємною частиною кредитного договору - 2, за несвоєчасного виконання зобовязань з погашення заборгованості по кредиту - сплачувати пеню в розмірі 0.3% від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення.
Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.48,50), у судове засідання не зявився. Згідно поданої до суду письмової заяви, прохали розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та прохали їх задовольнити, а у разі неявки відповідача не заперечували проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а.с.52-53).
Відповідач, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином згідно положень ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7,44) шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцію з повідомлення про вручення (а.с.49,55-56), яка повернулась до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки та зміну місця свого проживання суд не повідомив, як не дав і заперечень проти позову та доказів, які їх обґрунтовують.
В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначаються законом як істотні або є необхідними для договір даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами, який за змістом та формою відповідає вимогам ст. 1054-1055 ЦК України та відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.
Згідно ч.1 статті 1054 та ч.1 ст.1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі.
Відповідач відповідно до заяви, памятки клієнта та п. 2.2. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невідємною частиною кредитного договору-1 (а.с.13-16), зобовязався повернути кредит у повному обсязі до 30 вересня 2016 року згідно графіка погашення кредиту, який є додатком 1 до договору (а.с.18), сплатити проценти за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту, сплачуючи щомісячно 824 гривні 68 копійок, а у разі несвоєчасного виконання зобовязань згідно п.4.3 Умов з погашення заборгованості по кредиту - сплачувати пеню в розмірі 0.3% від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що за формою та змістом зазначений кредитний договір - 1 між сторонами було укладено відповідно до вимог ст. ст. 626, 638, 639, 1046-1050, 1054-1056-1 ЦК України та є обовязковим для виконання сторонами, оскільки до вимог ст.ст.641-642 ЦК України відповідачем була направлена письмова пропозиція банку щодо укладення договору, а банком така пропозиція була прийнята, про що свідчить відкриття рахунку та перерахування на рахунок відповідача грошових коштів.
Крім цього, 02 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R111.0035964 (кредитний договір - 2), згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 2000,00 гривень зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 14,99 % річної комісії за обслуговування кредиту строком на 13 місяців з кінцевим строком повернення 01 листопада 2014 року з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом, що підтверджується копією заяви, копією умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі та копіями додатків до кредитного договору ( а.с.7-8, 22-36).
Відповідач, який є позичальником, відповідно до п. 2.2. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невідємною частиною кредитного договору-2 (а.с.24-30), зобовязався своєчасно та у повному обсязі сплачувати позивачу відсотки за користуванням кредитом та комісії, повертати кредит частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів (Додаток №1 до Кредитного договору а.с.35), сплачуючи щомісячно 129,24-176,12 гривень, а у разі несвоєчасного виконання зобовязань з погашення заборгованості по кредиту згідно п.18.1 Стандартних тарифів комісійної винагороди ПАТ Банк «ТРАСТ» які є невідємною частиною кредитного договору 2 (а.с.31-32), - сплачувати пеню в розмірі 0.3% від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що за формою та змістом зазначений кредитний договір 2 між сторонами було укладено відповідно до вимог ст. ст. 626, 638, 639, 1046-1050, 1054-1056-1 ЦК України та є обовязковим для виконання сторонами.
Окрім договорів про надання кредиту сторонами, було підписано додаток № 1 до договору № R111.0035875 від 02 жовтня 2013 року та договору № R111.0035964 від 02 жовтня 2013 року, відповідно до яких було встановлено графіки погашення кредитів, що підтверджується копіями додатків №1 (а.с.18,35), з яких вбачається, що відповідачем повернення кредитних коштів, сплата процентів та комісій повинна була здійснюватись щомісячно.
Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.
В той же час, відповідачем зобовязання як за кредитним договором №R111.0035875 від 02 жовтня 2013 року, так і за № R111.0035964 від 02 жовтня 2013 року належним чином не виконувались.
З урахуванням зазначеного, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами кредитних договорів при їх укладенні, підписав вказані договори і графіки до них та отримав кредити в обумовлених договорами сумах, але умови договорів порушив, отримані гроші до теперішнього часу не повернув, у звязку з чим позивач має право вимагати від відповідача оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України, в тому числі за кредитним договором № R111.0035875 від 02 жовтня 2013 року - достроково.
Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України в звязку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору при зверненні позивача з позовом до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526-530, 533, 536, 549-551, 598, 610-615, 624, 625, 626, 638-654, 1046-1056-1 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» за кредитним договором №R111.0035964 від 02 жовтня 2013 року заборгованість по кредиту - в сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, по прострочених відсотках за фактичне користування кредитом в сумі - 228 (двісті двадцять вісім) гривень 86 копійок та пеню - в сумі 366 (триста шістдесят шість) гривень 18 копійок, а всього - в сумі 7845 (сім тисяч вісімсот сорок пять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: суддя