АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8559/16 Справа № 175/1508/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Озерянська Ж. М. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

за участі секретаря: Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до своїх синів- ОСОБА_3 таОСОБА_4, в якому, з урахуванням уточнень, просила стягувати щомісяця з відповідачів, з кожного, аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів їх заробітків (доходів), починаючи стягнення з дня подання позову, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу.

В обґрунтуванні позову посилалась на те, що з 23.12.2014 року вона є пенсіонером за віком, розмір її пенсії складає 949 грн. щомісяця, інших джерел доходу вона немає. З 28.05.2011 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який також є пенсіонером.

Вказувала, що постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1, яка належить їй та її дітям - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на праві спільної сумісної власності. Квартира потребує капітального ремонту, однак, відповідачі не приймають участі в утриманні своєї власності, не сплачують комунальні послуги.

В 2007 році вона придбала невеликий занедбаний будинок по вул. Вишневій, 130 у с. Чумаки, в якому проживати неможливо. На земельній ділянці, поряд з будинком, вона з чоловіком вирощують городину для власних потреб та утримують трьох гусей.

Зазначає, що їй на праві власності також належить земельний пай в розмірі 3,450 га, який обробляють зять ОСОБА_7 з її дочкою ОСОБА_5, вирощуючи кукурудзу для годування своїх свиней.

Крім того, вона з 2010 року є власником земельної ділянки по вул. Степовій, 9 у с. ЧумакиДніпропетровського району Дніпропетровської області, площею 0,25 га, що була надана для будівництва житлового будинку, яке так і не було розпочато. Земля не придатна для вирощування городини, а тому не використовується нею взагалі.

Пенсія, яку вона отримує, не забезпечує їй необхідного прожиткового мінімуму, частину вона відразу віддає на сплату комунальних послуг, їй ледь вистачає на харчування, придбання необхідного одягу. Вона є хворою людиною, а лікуванняпотребує значних коштів. Її сини - відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, не допомагають їй матеріально та не спілкуються з нею. Донька ОСОБА_5 добровільно надає матеріальну допомогу і спору з цього приводу у них немає. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності, не отримуючи від синів ніякої підтримки та матеріальної допомоги, вона змушена звернутись до суду з даним позовом /а.с.3-5, 77-80/.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено /а.с.158-162/.

З таким рішенням не погодилась позивачка, звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі /а.с.163-166/.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_2 є матір'ю трьох повнолітніх дітей: відповідачів -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, й доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка є третьою особою у даній справі /а.с.17, 19,59/.

Позивачці та її синам, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.06.1998 року /а.с.82/

Згідно державного акту серії НОМЕР_1 від 26.03.2012 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2, площею 0,25 га, що була їй надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. /а.с.74/. Крім того, на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № 832-р від 26.12.2003 року, позивачці належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,45 га /а.с. 73/.

На підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2007 року,ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_3, загальною площею 47,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 1980 кв.м., наданій у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку (державний акт серії IV-ДП № 135440 від 25.10.2002 року). Вартість вказаного нерухомого майна булла визначена у договорі купівлі-продажу у сумі 25216 грн., які були сплачені позивачкою у повному обсязі на день укладання цього договору /а.с.75/.

Згідно акту перевірки домогосподарств ОСОБА_2 по АДРЕСА_1та по АДРЕСА_3, складеного 12.09.2016 року Чумаківською сільською радою, позивачка має подсібне господарство за адресою: АДРЕСА_3 /а.с.76/.

ОСОБА_2 з 28.05.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від цієї ж дати. /а.с.81/. ОСОБА_6 також є пенсіонером та отримує пенсію близько 3000 грн.

Згідно довідки від 17.06.2016 року, виданої УПФУ у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області,за період січень - червень 2016 року, ОСОБА_2 щомісяця отримує пенсію у розмірі 949 грн. /а.с.49/.

Позивачка проживає з чоловіком у квартирі АДРЕСА_1, а квартиру ОСОБА_6 вони здають в оренду.

Дочка позивачки -ОСОБА_5, надає матері добровільно матеріальну допомогу у розмірі 500-800 грн. на місяць, що не заперечується ОСОБА_2 /а.с.164/.

Відповідач ОСОБА_4 працює вантажником у ТОВ «Єрмак Голд», його середньомісячний дохід складає 8248,18 грн., одружений, має сім'ю/а.с.47, 150/.

Відповідач ОСОБА_3 одружений, має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 /а.с.39/, та дочку - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка має уроджений порок серця та потребує лікування /а.с.35, 39/. Його дружина,ОСОБА_9, не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шести років /а.с.31/. Згідно довідки з місця роботи ОСОБА_3, його дохід за період з 01.11.2015 року по 30.04.2016 року складає 16414,58 грн. /а.с.38/.

До позовної заяви позивачкою було доданомедичну довідки від 11.02.2016 року, згідно якої позивачка потребує протезування ротової порожнини /а.с.14/, а відповідно до консультаційного висновку № 171 від 11.02 2016 року- ОСОБА_2 страждає на остеоартроз /а.с.10/.

Згідно відповідей КЗ «Дніпропетровська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» № 245 та № 246 від 25.08.2016 року, направлених на виконання ухвали суду першої інстанції від 18.07.2016 року, ОСОБА_2, 1959 року народження, знаходилась на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні вказаного лікувального закладу з 13.07.2010 року по 27.07.2010 року з діагнозом - К26, який не потребує щоденного лікування та догляду за пацієнткою. Інвалідності позивачка не має, на диспансерному обліку не перебуває /а.с.95/.

Виходячи з доказів по справі та пояснень сторін, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в силу норм ст.ст. 201, 202 СК України та п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, не підлягають задоволенню / а.с.158-162/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обв'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями позивача.

Статтею 201 СК України, визначені обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні діти зобов'язані утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК України).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина, мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що в супереч вимогам ст. ст.10, 60 ЦПК України, позивачкою не доведено, що вона потребує матеріальної допомоги, у розумінні ч.1 ст. 202 СК України, а тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги відтворюють доводи, викладені позивачкою в тексті позовної заяви, які були предметом дослідження місцевого суду, а тому додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом було дотримано норми закону.

Посилання апелянта у скарзі на те, що відповідачі, не сплачують комунальних послуг, хоча є співвласниками квартири АДРЕСА_1, не мають правового значення для вирішення даного спору про стягнення аліментів, оскільки ОСОБА_2 не позбавлена можливості звернутись до останніх з відповідним позовом про стягнення таких витрат.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права. А тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: