Справа № 472/657/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" вересня 2016 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Тустановського А.О.,

при секретарі Тарєлкіній Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У позові посилається на те, що 18 жовтня 2010 року померла його бабуся ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кожна з яких площею 9,10 га., розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв її син ОСОБА_6, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадину за законом не встиг, оскільки 12 грудня 2013 року помер. На час відкриття спадщини разом з ним проживав брат позивача ОСОБА_7, який у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину. Своє право на спадщину ОСОБА_7 не оформив. Оскільки 29 січня 2015 року помер.

За життя ОСОБА_7 заповіту не склав, тому позивач та ОСОБА_1, як рідні брати, отримали право на спадщину за законом як спадкоємці другої черги.

Звернувшись до нотаріальної контори за консультацією про порядок прийняття спадщини, їм розяснили, що вони не є спадкоємцями першої черги, а тому їхнє право на спадщину залежить від неприйняття або відмови від прийняття спадщини спадкоємцями першої черги. Після витоку шестимісячного строку позивач дізнався про те, що спадщину після смерті його брата ніхто не прийняв. Однак звернувшись до нотаріальної контори з питанням прийняття спадщини, нотаріус повідомила, що позивач пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини та рекомендувала звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю. На наступне судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. На наступне судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області ОСОБА_8 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою просить розгляд справи проводи у відсутність представника відповідача, позов визнають повністю.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю. На наступне судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що 18 жовтня 2010 року померла ОСОБА_5, смерть якої було зареєстровано 18 жовтня 2010 року ОСОБА_3 сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, за актовим записом № 31.

Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на: земельну ділянку площею 9,10 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК №064549, виданим 22 вересня 2003 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та земельну ділянку площею 9,10 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК №032643, виданим 01 березня 2001 року ОСОБА_3 сільською радою Веселинівського району Миколаївської області.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв її син та батько позивача ОСОБА_6, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадину за законом не встиг, оскільки 12 грудня 2013 року помер, про що ОСОБА_3 сільською радою Веселинівського району Миколаївської області 13 грудня 2013 року було зроблено актовий запис № 28.

На час відкриття спадщини разом з ОСОБА_6 проживав його син та брат позивача, ОСОБА_7, який у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину. Своє право на спадщину ОСОБА_7 не оформив, оскільки 29 січня 2015 року помер, про що 02 лютого 2015 року ОСОБА_3 сільською радою Веселинівського району було зроблено актовий запис № 05.

За життя ОСОБА_7 заповіту не склав, тому позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_1, як рідні брати, отримали право на спадщину за законом, як спадкоємці другої черги.

Звернувшись до нотаріальної контори за консультацією про порядок прийняття спадщини, їм розяснили, що вони не є спадкоємцями першої черги, а тому їхнє право на спадщину залежить від неприйняття або відмови від прийняття спадщини спадкоємцями першої черги.

Оскільки дружини та дітей у ОСОБА_7 не було, позивач вважав, що право на спадщину, як спадкоємиця першої черги отримала їх мати ОСОБА_9, з якою позивач та його брат ОСОБА_1 довгий час не спілкувались та втратили будь-які контакти. Однак, в подальшому позивачу стало відомо, що їхня мати ОСОБА_9 рішенням Веселинівського районного суду від 26 листопада 1996 року була позбавлена батьківських прав по відношенню своїх дітей, а саме: позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_7, а тому не мала права на спадкування за законом.

Коли позивач вдруге звернувся до нотаріальної контори з питанням прийняття спадщини, нотаріус повідомила, що він пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини та рекомендувала звернутись до суду. Не зважаючи на свою правову необізнаність позивач ОСОБА_1 відразу звернувся до суду з позовною заявою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, однак вказана позовна заява була повернута позивачу через невідповідність законодавству та не усунення недоліків у зазначений термін, що підтверджується відповідними ухвалами Веселинівського районного суду.

Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись до суду з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім позивача, спадкоємцем другої черги за законом є третя особа по справі ОСОБА_1, який спадщину у встановлений законодавством термін не прийняв та в судовому засідання пояснив, що спадщину приймати не бажає. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом судом не встановлено.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, оскільки позивач ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд вважає, що є підстави для задоволення позову та визначення позивачу додаткового строку в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 4, 1272 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 30, 60, 174, 212 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк в 3 (три) місяці після набрання рішенням суду законної сили для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його брата ОСОБА_7, померлого 29 січня 2015 року, в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_10