Справа № 694/1714/16-ц
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"20" грудня 2016 р. м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Гончаренко Т.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Звенигородської загальноосвітньої школи-інтернату 1-2 ступенів -спортивний ліцей Звенигородської районної ради Черкаської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року Звенигородська загальноосвітня школа-інтернат 1-2 ступенів -спортивний ліцей Звенигородської районної ради Черкаської області звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки:

-в ній не зазначено та до неї не долучено доказів (документів) або належно засвідчених їх копій, які відповідно до ст. 164 СК України є підставою позбавлення батьківських прав, зокрема, висновку органу опіки та піклування, доказів можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини і відсутності поважних причин їх несплати (наприклад хвороба), тобто навмисного ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

-до неї не долучено належно засвідчених копій доказів (документів), зазначених у самій позовній заяві, ксероксні відбитки яких до уваги не беруться, тому що за змістом ч. 2 ст. 59, ст. 64 ЦПК України, ст.ст.1,2 Закону України «Про інформацію», ДСТУ 2732:2004 «Діловодство й архівна справа; терміни та визначення понять» у визначених законом випадках достовірними доказами підтвердження певних обставин в судових справах є лише оригінали чи належно засвідчені копії письмових доказів, а всі довідки на підтвердження будь-яких фактів видаються на вимогу особи і подаються лише в оригіналі; крім того ксероксні відбитки паспорта відповідача, довідок загальноосвітньої школи-інтернату виконані вкрай неякісно, що унеможливлює читання та розуміння їх змісту;

Так, однією з обов'язкових вимог до позовної заяви, передбачених ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, є зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач не бере будь-якої участі у вихованні доньки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, дитина знаходиться на повному її утриманні. При цьому ніяких доказів на підтвердження зазначених фактів до позовної заяви позивач не додає (зокрема, інформацію з навчального та медичного закладів, гуртків, тренувально-оздоровчих секцій щодо участі батьків у вихованні дитини), чим можуть бути підтверджені зазначені обставини в позовній заяві не зазначає, клопотання про витребування доказів не заявляє.

Зі змісту описової частини позову вбачається, що ОСОБА_1 навчається в Звенигородській загальноосвітній школі-інтернат 1-2 ступенів -спортивний ліцей Звенигородської районної ради Черкаської області та знаходиться не на повному державному утриманні. Згідно ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Стаття 165 Сімейного кодексу України визначає коло осіб, які мають право на подання позовів про позбавлення батьківських прав, однак дана не підміняє норми ЦПК та не визначає можливість звернення до суду однієї особи в інтересах інших осіб. Водночас суд відзначає, що особи, які визначені у ст. 165 СК України, дійсно мають право самостійно виступати у якості позивачів за позовами про позбавлення батьківських прав.

До того ж, позивачем надана копія висновку про доцільність відповідача позбавлення батьківських прав в той час як відповідно до ст. 19 СК України до суду подається оригінал такого висновку.

Суд також звертає увагу на те, що згідно роз'яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. Позивачем у позовній заяві не заначено доказів та до заяви не долучено підтверджень того, що відповідач злісно ухиляється від виховання дитини і ніякі інші заходи не можуть бути ефективними, не надано інші характеризуючі документи на відповідача.

Крім того, позивачем ставиться позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів, але не заначено на якій правовій підставі вона має право пред'являти вимогу про стягнення аліментів.

Також позивачем не ставиться перед судом ніякої вимоги щодо подальшої долі дитини, на яку вона просить суд позбавити відповідача батьківських прав, що є порушенням прав неповнолітньої дитини, оскільки суд розглядає справу в межах пред'явлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи вказана позовна вимога про позбавлення батьківських прав є вимогами немайнового характеру, однак до позовної заяви не додано документів на підтвердження сплати судового збору.

Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір справляється в 1-му розмірі мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Станом на 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1378 гривень, що підлягає сплаті позивачем при подачі позову до суду про позбавлення батьківських прав.

Окрім вищенаведеного в матеріалах справи відсутня довідка з місцевої поліклініки, до якої прикріплена дитина, про те, в якому стані здоров'я перебуває дитина та хто з батьків здійснює її супровід при відвідуванні лікарів і догляд за дитиною;

Якщо батько або матір, стосовно яких вирішується питання про позбавлення батьківських прав, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, - довідки із нарко-або психдиспансеру про перебування на відповідному;

У разі, якщо особа, яка позбавляється батьківських прав, скоїла злочин стосовно дитини або злочини, що свідчать про суспільну небезпечність та негативний впив на дитину, - довідки та письмові відповіді органів внутрішніх справ, прокуратури або суду про судимість та про притягнення до кримінальної відповідальності;

За наявності приводів до міліції, сімейних сварок, антисоціальної поведінки з боку батька або матері, стосовно яких вирішується питання про позбавлення батьківських прав, - відповідні характеристики на особу від дільничного інспектора міліції, депутата органу місцевого самоврядування, за місцем роботи особи та інше;

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно зі ст.121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, яка подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119-121 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Частина 1 ст. 121 ЦПК України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву Звенигородської загальноосвітньої школи-інтернату 1-2 ступенів -спортивний ліцей Звенигородської районної ради Черкаської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків тривалістю п'ять днів з дня отримання позивачем цієї ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у визначений строк не будуть усунені, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Звенигородського

Районного суду Т.В. Гончаренко