Справа № 415/2059/16-ц
Провадження № 2/415/989/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.16року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

при секретарі Нескородовій Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє також в інтересах ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2, що діє також в інтересах ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що є власником квартири №30 в будинку №289 о вул. ОСОБА_4 (колишня Свердлова) в м. Лисичанськ Луганської області. В належній йому квартирі зареєстровані його донька ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як члени сімї. Його донька з 2011 року не мешкає в квартирі, забрала усі речі, переїхала проживати до свого чоловіка, в цей час перебувають в м. Севастополь в Криму. Він самостійно сплачує комунальні послуги за відповідачку та дитину, не може оформити субсидію. Дочка не заперечує проти зняття її з реєстрації разом із дитиною, але не має можливості приїхати до м. Лисичанська. Він не перешкоджав відповідачам в проживанні в спірній квартирі, але вона добровільно виїхала з неї. Тому просив суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №30 в будинку № 289 по вул. В.Сосюри (колишня Свердлова) в місті Лисичанськ, Луганської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримав, просив задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, надали до суду письмову заяву, в якій ОСОБА_6 просила справу розглядати без їх участі, позов визнала, не заперечувала проти визнання її та малолітньої доньки ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1..

Представник третьої особи ОСОБА_7 в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, просила вирішити спір на розсуд суду з врахуванням інтересів неповнолітньої дитини.

У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 УК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло №12110 від 05.08.2002 року наданою Лисичанською міською радою Відділом по обліку, розподілу, обміну та приватизації житлової площі, квартира за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_1. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 05.08.2002 р. №296. Зареєстровано ЛКП «БТІ» 14.08.2002р. в книзі №264 кн. 24 (а.с.6).

Згідно з технічним паспотром виданим на квартиру АДРЕСА_3 зареєстрована за властником ОСОБА_1 (а.с.7-8).

Згідно з свідоцтовм про народження серії І-ЕД №376992 від 15.07.2016р. виданого Відділом реєстрації актів цивільног стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області ОСОБА_8 народилась 17 жовтня 1982 року про що складено актовий запис №1481. Батьком записаний ОСОБА_1, матірю ОСОБА_9 (а.с.31).

Згідно з свідоцтвом про народження серії 1-АС №037656 виданого 03.03.2011 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Сєвастополі ОСОБА_3 народилась 10 лютого 2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис №235. Батьком записаний ОСОБА_10, матірю ОСОБА_2 (а.с.27).

Згідно з довідкою №25 від 04.05.2016 року, виданої КП ЛЖЕК №3, видана ОСОБА_11, який мешкає за адресою АДРЕСА_2 в тому, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 не мешкають за цією адресою з 2011 року по теперішній час (а.с.10).

Згідно з довідкою №2895 від 29.04.2016 року, виданої Центром надання адміністративних послуг Лисичанської міської ради, за адресою м. Лисичанськ, вул. В.Сосюри (Свердлова)АДРЕСА_4 зареєстовані ОСОБА_1 власник, ОСОБА_2 - донька, ОСОБА_3 онука (а.с.9).

Судом встановлено, що існування реєстрації відповідачів у квартирі позивача обмежують його права, так як він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів, які у комунальних витратах участі не приймають. Судом також встановлено, що відповідачі не проживають у вказаній квартирі з 2011 року, тобто понад 1 рік, і судом встановлено, що відповідачі мешкають за іншою адресою.

За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 316, 321, 391, 409 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє також в інтересах ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №30 в будинку № 289 по вул. В.Сосюри (колишня Свердлова) в місті Лисичанськ, Луганської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА