провадження № 2/243/4900/2016
УХВАЛА

12 грудня 2016 року м. Словянськ

Суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Ільяшевич О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до відкритого акціонерного товариства акціонерна холдингова компанія «Всероссийский научно-исследовательский и проектно-конструкторский институт металлургического машиностроения им. академика ОСОБА_2» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2016 року в провадження Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства акціонерна холдингова компанія «Всероссийский научно-исследовательский и проектно-конструкторский институт металлургического машиностроения им. академика ОСОБА_2» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі.

До позовної заяви позивачем ОСОБА_1 додано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що перебуває у власності відповідача «Всероссийский научно-исследовательский и проектно-конструкторский институт металлургического машиностроения им. академика ОСОБА_2», а саме на будинок № 3 по вул. Торській м. Словянська Донецької області. Необхідність у вжитті цього заходу, позивач обґрунтував тим, що неприйняття заходів по забезпеченню позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області у разі задоволення позову, оскільки грошових коштів на розрахункових та поточних рахунках боржника немає. Втім, відповідач є власником нерухомого майна, а саме будинку №3 розташованого по вул. Торській м. Словянська Донецької області на який може бути накладений арешт та забезпечено таким чином виконання рішення суду в разі задоволення позову.

На виконання вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України, розяснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму від 22 грудня 2016 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд вирішив розглянути заяву без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд дослідивши заяву про забезпечення позову та надані докази, приходить до такого висновку.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Згідно із положеннями частини 1 та 3 статті 151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, про що зазначено у частині 3 статті 152 ЦПК України.

Відповідно розяснень викладених у п. 4 Постанови Пленуму ВСС України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарської діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

У своїй заяві, необхідність у вжитті такого засобу забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно, позивач обґрунтовує тим, що неприйняття останнього, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області.

Втім, жодних доказів того, що таке майно в разі не вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту може бути втрачено відповідачем з різних підстав, або відчужене, у звязку із чим, виконання рішення суду і стане безперспективним позивачем суду не представлено.

Слід зазначити, що позивач не вказує у своїй заяві, з чого випливають такі припущення, які саме дії відповідача з приводу вказаного майна могли викликати існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, ставлячи питання про забезпечення позову, позивачем у порушення вимог п.3 ч.2 ст. 151 ЦПК України, не зазначено всіх відомостей, за яких суд міг би зясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач. Із матеріалів, наданих позивачем, суд позбавлений можливості врахувати, що такий вид забезпечення позову не зачіпає інтересам інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно ч.8 ст. 153 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід повернути, як таку, що не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 151-153 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до відкритого акціонерного товариства акціонерна холдингова компанія «Всероссийский научно-исследовательский и проектно-конструкторский институт металлургического машиностроения им. академика ОСОБА_2» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі.

Розяснити позивачу в цій ухвалі, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О.В.Ільяшевич