Справа № 316/1080/16-ц
Провадження № 6/316/106/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2016 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області в складі:

головуючого-судді: Вільямовській Н.О.,

при секретарі: Рябуха О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар подання старшого державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1, погодженого начальником Відділу ДВС ОСОБА_2, стягувач- Управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар, Запорізької області, про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань з примусового виконання, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2016 року до Енергодарського міського суду Запорізької області надійшло вищевказане подання, у якому зазначено, що у Енергодарському міського ВДВС Головного територіального управління юстиції Запорізької області на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 51469189 по примусовому виконанню виконавчих документів: вимоги № Ф-36-У від 30.09.2013 року та вимоги № Ф-317-У від 25.04.2012 року, виданий УПФУ у м. Енергодар Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь УПФУ у м. Енергодар в Запорізькій області боргу на загальну суму 12057,98 грн.

Вважає, що боржник має намір вчинити всі можливі дії з метою ухилення від виконання рішення суду, обґрунтовуючи тим, що остання значний час ухиляється від виконання зобовязання.

В судове засідання представник Енергодарського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції Запорізької області не зявився.

Боржник та стягувач у судове засідання не викликались, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 3771 ЦПК України подання ВДВС про обмеження боржника у праві виїзду за межі України розглядається негайно без виклику сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

На підставі вищевикладеного суд ухвалив розглядати подання на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши матеріали подання, судом встановлено наступне.

У Енергодарському міського ВДВС Головного територіального управління юстиції Запорізької області на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 51469189 по примусовому виконанню виконавчих документів: вимоги № Ф-36-У від 30.09.2013 року та вимоги № Ф-317-У від 25.04.2012 року, виданий УПФУ у м. Енергодар Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь УПФУ у м. Енергодар в Запорізькій області боргу на загальну суму 12057,98 грн. (а.с. 10).

Постановою Енергодарського МВДВС Головного територіального управління юстиції Запорізької області від 02.03.2016 року відкрито виконавче провадження по виконанню вимоги № Ф-36-У від 30.09.2013р., виданої УПФУ у м. Енергодар Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь УПФУ у м. Енергодар в Запорізькій області боргу у розмірі 10971,78 грн. (а.с. 11).

Постановою Енергодарського МВДВС Головного територіального управління юстиції Запорізької області від 03.03.2016 року відкрито виконавче провадження по виконанню вимоги № Ф-317-У від 25.04.2012р., виданої УПФУ у м. Енергодар Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь УПФУ у м. Енергодар в Запорізькій області боргу у розмірі 1087,20 грн.(а.с. 13).

Постановою Енергодарського МВДВС Головного територіального управління юстиції Запорізької області від 11.03.2016р. вищевказані виконавчі провадження зведені у виконавче провадження № 51469189 (а.с. 11, 13).

Згідно акту державного виконавця від 17.07.2014 року двері квартири за адресою, де зареєстрована ОСОБА_3, ніхто не відкрив, а тому, відсутня можливість перевірки майнового стану боржника (а.с. 6, 9).

Вимоги державного виконавця щодо добровільної сплати боргу ОСОБА_3 також ігнорує (а.с. 6).

Згідно довідки, виданої Енергодарським МВ УДМС України в Запорізькій області, ОСОБА_3 є громадянкою України з 18.01.2001 року (а.с. 3).

На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 21 Конституції України закріплено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Ст. 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 31 Закону України Про виконавче провадження передбачає умови та правила надсилання документів виконавчого провадження. Цією статтею визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

В цій же нормі даного Закону окремо передбачено, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в України громадян України» підставами для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобовязань.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобовязань, тобто наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні, та відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України надає до клопотання (подання) про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника -юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що за змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення, крім того, в матеріалах подання відсутні докази того, що боржник повідомлявся державним виконавцем, належним чином, про відкриття виконавчого провадження, про надання строку на добровільне виконання рішення суду, і що боржник ухиляється від виконання рішення суду умисно.

До матеріалів подання не додано будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження, тобто відомостей про обізнаність боржника за наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, що передбачено п.3.20 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» та ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 209, 210, 217, 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1, погодженого начальником Відділу ДВС ОСОБА_2, стягувач- Управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар, Запорізької області, про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань з примусового виконання, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. О. Вільямовська