АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №640/2986/15-ц Головуючий І інстанції Божко В.В.
Провадження №22ц/790/3284/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

19 липня 2016 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Кіпенка І.С.,

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участі секретаря Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Київський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею,

в с т а н о в и л а:

18 лютого 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4, в якому просив суд усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому, ОСОБА_3, на підставі договору дарування від 07 вересня 2004 pоку належить трикімнатна кватира №144 в будинку № 7 по вулиці Блюхера в м. Харкові.

Відповідно до довідки ЖК «Приозерний»-буд.63 за №586, в зазначеній квартирі зареєстровані позивач та відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4, які не мешкають в ній з 2012 р.

На теперішній час шлюб з відповідачкою ОСОБА_5 розірваний за рішенням суду. Позивач самостійно сплачує комунальні послуги. Відповідачі пішли з квартири добровільно, забравши всі свої речі.

Знаходження відповідачів на реєстраційному обліку в квартирі, власником якої є позивач, створює перешкоди в здійсненні повноважень власника. Реєстрація відповідачів у вказаній квартирі позначається на матеріальному стані позивача, йому важко сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за відповідачів, а також, позивач не може розпоряджатися своєю власністю.

Представник позивача у судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 до судового засідання суду першої інстанції не зявились, про час, день та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи до судового засідання суду першої інстанції не зявився, суду надано заяву з проханням слухати справу без участі представника.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Усунено перешкоди у здійсненній права власності користуванні власністю, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.104-106). Проте, в судове засідання сторони не зявились.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановить, що суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Судова колегія погоджується з висновками суду, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює.

Судовим розглядом суду першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору дарування від 07 вересня 2004 pоку, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за №953, належить трикімнатна кватира №144 в будинку №7 по вул. Блюхера, у м. Харкові.

Відповідно до довідки ЖК «Приозерний»-буд.63 за №586, в зазначеній квартирі зареєстровані позивач та відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4, які не мешкають в ній з 2012 р.

Частиною 1 ст.405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч.4 ст.156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Право користування жилим приміщенням членами сім'ї власника, у тому числі й колишніми, урегульовано житловим законодавством, згідно з яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 не заперечує, що не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, але посилається, на поважність причин її відсутності, а саме, зазначає, що вона не могла потрапити до квартири, оскільки, позивач змінив замок в квартирі, відібрав в неї ключі та вигнав фактично жити на вулицю. Однак, чим підтверджуються зазначені обставини, крім її особистих тверджень, ОСОБА_2 не зазначила.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ст.27 ЦПК України надає право особам, які беруть участь у справі, та зобов'язує їх подавати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, а суд має сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав та всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

ОСОБА_2 не надано будь-яких доказів на підтвердження її особистих доводів щодо неправомірної поведінки позивача та здійснення перешкод у користуванні нею вказаної квартирою. Такими доказами могли б бути її звернення до правоохоронних органів із заявами з приводу неможливості потрапити у квартиру в звязку із зміною замка, щодо неправомірної поведінки позивача стосовно ОСОБА_2, звернення до суду з позовною заявою про вселення до вищевказаної квартири. Однак, жодних доказів чим підтверджуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не надано.

З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели або могли привести до неправильного вирішення справи, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.С. Кіпенко

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_7