Справа № 310/4465/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

при секретарі Димовій Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу, визнання неправильним формулювання причин звільнення та його зміни, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу, визнання неправильним формулювання причин звільнення та його зміни. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини.

Позивач вказав, що 16 квітня 2016 року між нею та відповідачем було укладено трудовий договір № 9, як між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю.

Позивач зазначив, що за умовами договору місцем її роботи був салон мобільного зв»язку по проспекту Праці 41/1 у м. Бердянську Запорізької області. Строк договору було визначено до 31.05.2016 року. До обов»язків позивача входило консультування, продаж мобільних телефонів та аксесуарів.

Відповідач була зобов»язана оплачувати працю позивача у розмірі 1900 грн.

Позивач вказав, що 31.05.2016 року відповідач попрохала її допрацювати до кінця тижня, тобто до 03.06.2016 року та у вказаний день обіцяла звільнити позивача з роботи згідно трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України, але звільнила за п. 3 ст. 40 КЗпП України, як за систематичне невиконання працівником без поважних причини своїх обов»язків.

Позивач з таким формулюванням причини звільнення не згодна, оскільки ніколи не порушувала трудову дисципліну, до дисциплінарної відповідальності не притягувалася. Зазначила, що мотиви її звільнення відповідачем надумані та не відповідають дійсності.

В судове засідання представник позивача не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Згідно трудового договору № 9, укладеного 16 квітня 2016 року між сторонами як між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю, місцем роботи ОСОБА_1 був салон мобільного зв»язку, що розташований по проспекту Праці 41/1 у м. Бердянську Запорізької області.

Відповідно до вищезазначеного договору строк на який укладається договір було встановлено - до 31.05.2016 року.

Встановлено, що до обов»язків позивача входило консультування, продаж мобільних телефонів та аксесуарів, а відповідач була зобов»язана оплачувати працю позивача у розмірі 1900 грн.

Судом встановлено, що 31.05.2016 року відповідач попрохала позивача допрацювати до 03.06.2016 року та у зазначений день обіцяла звільнити позивача з роботи згідно трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Згідно наказу № 19-К від 03.06.2016 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причини своїх обов»язків, що підтверджується записом в трудовій книжці серії АВ № 333738 ОСОБА_1

В судовому засіданні встановлено, що позивач була звільнена у зв"язку з закінченням строку договору.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним, або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою, поновлення працівника на роботі орган, який розглядає трудовий спір, зобов»язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Таким чином, суд оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивач судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

На підставі ст.ст. 233, 234, 235 КЗпП України і керуючись ст..ст. 15, 30, 62, 202, 204, 212-214 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу, визнання неправильним формулювання причин звільнення та його зміни, задовольнити.

Визнати незаконним наказ № 19-К від 03.06.2016 року, виданий ОСОБА_2, котрим було звільнено ОСОБА_1 з роботи з неправильним формулюванням причини звільнення згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, як за систематичне невиконання службових обов»язків.

Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1, вказавши причину її звільнення, за закінченням строку договору по п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Стягнути з фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН) судовий збір у розмірі 551 (п"ятсот п"ятдесят одну гривню), 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: