Провадження № 2/761/2032/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2015р. позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач-1), ОСОБА_2 (надалі відповідач-2), ОСОБА_3 (надалі відповідач-3) про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05.09.2007 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №K2НСАЕ00001127, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 21 918,79 доларів США на термін до 04.09.2012 року.

05.09.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за даним кредитним договором Банком було укладено два договору поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

ПАТ «КБ «Приватбанк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а відповідачі в свою чергу зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушують та не виконують, внаслідок чого, станом на 24.07.2015 року утворилась заборгованість по Кредитному договору перед позивачем та становить у розмірі 7269,66 доларів США, яка складається з:

заборгованісті за кредитом - 4357,24 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1,14 доларів США, пеня - 2911,28 доларів США, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів, а також судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач - 1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на свої письмові заперечення. Зокрема, зазначив, що дійсно 05.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ним було укладено кредитний договір №K2НСАЕ00001127. Даним Договором предметно визначений Предмет застави - автомобіль BMW 728 І д.н.з. НОМЕР_2. В зв'язку з економічною кризою ОСОБА_1 стало занадто складно виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим 30.03.2011 року заставлене майно було передано Заставодержателю в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Крім того, Банком була видана Довідка №36208 від 16.01.2013 року про те, що станом на 16.01.2013 рік ОСОБА_1 не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи викладене, відповідач - 1 просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Також просив суд застосувати строки позовної давності до цієї суми боргу.

Відповідачі - 2, 3 про час і місце судового розгляду оповіщалися у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з'явилися, про поважність причин неявки суду не повідомили та не просили розглядати справу у їх відсутність, свого представника до суду не направили, заперечення проти позову не подавали.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача - 1, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 05.09.2007 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №K2НСАЕ00001127 (Т. №1 а.с. 13-15).

Відповідно до п. 7.1 цього Договору, Банк зобов'язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 05 вересня 2007 року по 04 вересня 2012 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 21 918,80 доларів США , зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та 0,24% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного Договору.

Період сплати вважається період з 05 по 10 число кожного місяця.

Щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж у сумі 386,83 дол. США для погашення заборгованості за Кредитним договором, складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Відповідно до п. 2.2.2, 2.2.4. Договору, позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування Кредитом відповідно до п. 7.1., 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3.,3.1., 3.2. даного Договору. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту. Погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п. п. 2.3.3. та 7.1. цього Договору.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань відповідача ОСОБА_1 05.09.2007 року Банком було укладено два договору поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3. (Т. №1 а.с. 16-17).

Відповідно до п. 2. Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 4. Договору поруки, у випадку невиконання Боржником зобов'язань за кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Підписанням цих Договорів поручителі підтвердили, що вони ознайомлені з положеннями Кредитного Договору (п. 3. Договору поруки).

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач повністю виконав перед ОСОБА_1 свої зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору, а останній в свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов'язувався погашати кредит та проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених кредитним договором. Також порушує свої зобов'язання поручителі ОСОБА_2, ОСОБА_3

Судом встановлено, що в якості забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за даним Договором виступала застава автомобіля BMW 728 І (куз. НОМЕР_1) (п. 7.3. Договору).

Згідно з висновком № б/н про експертну оцінку транспортного засобу від 04.01.2012 року ринкова вартість вищевказаного автомобіля складала 80 000,00 грн. (Т. №2 а.с 25-33).

Грошові кошти від продажу заставного автомобіля були внесені Позичальником в Банк у сумі - 9013,63 дол. США в рахунок погашення суми боргу за кредитом та розподілені банком по відповідним заборгованостям (Т. №2 а.с. 35-36).

Також, встановлено, що 15.11.2012 року між Позивачем та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору кредиту, де згідно п. 1.1. його умов суму боргу було зменшенно, а за умовами п. 1.3, 1.4 цього договору визначена сума боргу згідно графіку становила у розмірі залишку по кредиту - 4565,22 дол. США та розрахована сума відсотків.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За умовами статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Договором, за положеннями ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонами визначити умови такого договору.

З огляду на погоджену сторонами у додатковій угоді від 15.11.2012 року суми боргу, суд не приймає до уваги та вважає помилковими посилання представника відповідача про відсутність заборгованості за кредитом з огляду на сплату 9013,63 дол. США.

Умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За умовами п. 4.1., 4.2. договору, Банком було розраховано до сплати пеню в сумі - 2911,28 дол. США. Між тим, в судовому засіданні заявлено про застосування строків позовної давності.

Відповідно до частини 1 статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки.

Також, статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, у разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску данного строку. Поважності пропуску такого строку представником банку доведено не було.

За таких обставин, пеня повинна стягуватись за 12 місяців до звернення до суду, що згідно графіку до договору від 15.11.2012р. становить - 1,14 дол. США.

Також, суд вважає за можливе зменшити суму боргу по тілу кредиту з 4357,24 дол. США до 3535,89 дол. США, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості (Т. №1 а.с. 7) 13.12.2012 відповідачем - 1 було внесено в рахунок погашення боргу по тілу кредиту кошти в сумі - 1029,33 долю США, які банком безпідставно було внесено в рахунок сплати заборгованості по відсоткам.

Між тим, за погодженою сторонами додатковою угодою від 15.11.2012р. заборгованість по відсоткам не було.

Таким чином, сплачена сума - 1029,33 долю США підлягає врахуванню в рахунок погашення боргу по тілу кредиту, а відтак заборгованість по тілу становить - 3535,89 дол. США (4357,24 - 1029,33). Будь-яких доказів чи обґрунтувань щодо доцільності таких зарахувань коштів саме на погашення відсотків в судовому засіданні не надано.

Оскільки відповідачі в односторонньому порядку порушили умови Договору, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з них заборгованість за Кредитним договором, відповідно до умов укладених Договорів та вимог ЦК України.

Отже, суд дійшов висновку про те, що з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає солідарному стягненню на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 05.09.2007 року із урахуванням додаткової угоди від 15.11.2012 року у розмірі заборгованості по кредиту (тіло) в розмірі - 3535,89 доларів США; відсоткам за користування кредитними коштами в сумі - 1,14 доларів США та пені в розмірі - 1,14 доларів США, а всього в сумі - 3538, 17 доларів США.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 212, 213, 215, 218 ЦПК України та на підставі ст.ст.525, 526, 549, 553, 554, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 05.09.2007 року із урахуванням додаткової угоди від 15.11.2012 року у розмірі заборгованості по кредиту (тіло) в розмірі - 3535 доларів 89 центів США; відсоткам за користування кредитними коштами в сумі - 1 долар 14 центів США та пені в розмірі - 1 доларів 14 центів, а всього в сумі - 3538 доларів 17 центів США.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі - 2400, 08 грн.

В задоволенні іншої частини позову, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: