_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/5456/2012
Провадження № 4-с/520/77/16
УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

15.07.2016 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранова Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову начальника Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.06.2016 року,

В С Т А Н О В И В :

11.07.2016 року заявник звернулась до суду з скаргою, в якій просить постанову начальника Київського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.06.2016 року про відмову у задоволенні відводу старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 скасувати. Відсторонити старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 від здійснення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1512/5456/2012, виданого Київським районним судом м. Одеси 15.01.2015 року та передати їх іншому державному виконавцю Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, приймаючи постанову про відмову у задоволені заяви про відвід, начальник Київського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області розглянув заяву про відвід формально, без належного дослідження матеріалів виконавчого провадження, тобто висновки, викладені в постанові, ґрунтуються на субєктивному ставленні начальника до обставин, викладених заяві. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним поданням.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Скаржник ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи її представник ОСОБА_3 сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 у задоволені скарги просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на її безпідставність.

Представник суб'єкта оскарження Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - ОСОБА_6 у задоволенні скарги просила відмовити, надавши суду письмові заперечення.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушені їхні права і свободи.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 1512/5456/2012 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2013 року позовні вимоги ОСОБА_7 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 грошові кошти у відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди у розмірі 36 464,28гривень, завдану моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень та судовий збір у розмірі 564гривні 64коп.

А також стягнуто з Відкритого Акціонерного товариства «НАСК ОСОБА_6» на користь ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 62039,15 гривень, та на користь держави судовий збір у розмірі 620 гривень 40коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення першої інстанції, постановити нове яким відмовити позивачу у задоволенні його вимог, посилаючись на те, що суд не дослідив всіх обставин справи, не зясував висновків експертиз.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 12.11.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 кошти у відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди у розмірі 36 464, 28 гривень скасовано, в цій частині постановлено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 кошти у відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди у розмірі 26 714 гривень та моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, зобовязано ОСОБА_7 повернути ОСОБА_1 вузли та агрегати автомобіля марки «Лексус», державний номер НОМЕР_1, які підлягають заміні. В решті рішення залишено без змін.

15.01.2015 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №1512/5456/2012 на примусове виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 кошти у відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди у розмірі 26 714 гривень та моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 20,25 Закону України «Про виконавче провадження», 06 липня 2015 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49007036 за вищевказаним виконавчим листом. Копії зазначеної постанови із супровідним листом в порядку, встановленому ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», направлено сторонам. Боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду, проте в строк наданий державним виконавцем боржник вимоги виконавчого документа не виконав.

21.06.2016 року боржник ОСОБА_1 звернулась до начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_8 з заявою про відвід старшого виконавця ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 49007036 з примусового виконання виконавчого листа № 1512/5456/2012, виданого Київським районним судом м. Одеси 15.01.2015 року, посилаючись на те, що старший державний виконавець упереджено ставиться до неї, як до боржника.

Постановою начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_8 від 22 червня 2016 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід старшого виконавця ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 49007036 з примусового виконання виконавчого листа № 1512/5456/2012, виданого Київським районним судом м. Одеси 15.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 боргу у розмірі 36 714 гривень було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно частин 1,2 ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Слід враховувати той факт, що за правилами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснено в п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

За приписами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення даних норм закону, заявником не надано суду доказів того, що дії старшого виконавця ОСОБА_2 суперечать чинному законодавству, а посилання, викладені в скарзі, не може бути підставою для її задоволення, оскільки матеріали скарги не містять жодних доказів упередженості державного виконавця.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закону) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, експерт, спеціаліст, оцінювач, перекладач не можуть брати участь у виконавчому провадженні і підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості.

Скаржником не доведено заінтересованості державного виконавця у результатах виконання зазначеного рішення, не надані докази наявності у державного виконавця інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова начальника Київського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.06.2016 року про відмову у задоволенні відводу старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 є обґрунтованою та правомірною, а від так скасуванню не підлягає.

Більш того суд зазначає, що рішення апеляційного суду у справі ухвалене, ще 12.11.2014 року, в касаційному порядку оскаржене не було, що свідчить про погодження з ним боржника проте, до теперішнього часу не виконане.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України «Судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України». Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, є «обовязковість рішень суду»

Ч.1 ст.14 ЦПК України закріпила «Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами».

Також згідно ст. 11 «Про судоустрій України» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що скарга ОСОБА_1 на постанову начальника Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області є необґрунтованою та безпідставною, а від так, задоволенню не підлягає.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 27, 384 ЦПК України, ст.ст. 26, 49, 53, 82 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову начальника Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.06.2016 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на протязі пяти днів з дня її проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.