233 № 233/1100/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Махота О.В.,

представника позивача -

відповідача -

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_3 Миколайовичапро стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «ВБР» до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 233072 грн. 80 коп., в якій позивач зазначив, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № MKLNF2.8436.001 від 12 липня 2011 року відповідач отримав від позивача у справі кредит в розмірі 2 000 000,00 грн. у вигляді непоновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі строком погашення кредиту до 11 липня 2014 року зі сплатою 20,00% річних за користування кредитними коштами, зі сплатою комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 1,00 % від суми ліміту кредитування (у випадку його збільшення), зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,00 % від суми ліміту кредитування по договору щомісяця в період сплати. Відповідач ОСОБА_3 за умовами договору зобов*язався здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та виконувати зобов*язання у повному обсязі у строки, передбачені договором. При цьому, відповідач не виконав належним чином свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості та нарахування передбачених договором штрафних санкцій. Приймаючи до уваги викладене, позивач просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором станом на 18 лютого 2016 року, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 93411 грн. 25 коп., простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 57906 грн. 29 коп., суму пені та/або штрафу в розмірі 81755 грн. 26 коп., а всього 233072 грн. 80 коп.

Представник позивача в судове засідання не з*явився, надав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав письмові заперечення (а.с. 74-76), вказуючи, що відповідач ОСОБА_3 не заперечує факту укладення кредитного договору із позивачем у справі та отримання кредитних коштів у вказаному розмірі на умовах погашення заборгованості та сплати відсотків, однак, укладення договору мало місце у відділенні банку в м. Донецьку, здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків на вказаний у п. 1.3 договору рахунок було неможливо з моменту початку проведення антитерористичної операції на території Донецької області. Маючи намір погашати кредит відповідач звертався до головного офісу банку у м. Києві, однак нікого там не знайшов. Вважає, що банком не виконані умови договору щодо обов*язкового повідомлення позичальника про зміну юридичної адреси та реквізитів, не здійснені дії щодо досудового врегулювання спору. Також зазначив, що на дату звернення позивача до суду на його думку сплинув строк позовної давності щодо вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені), який законом встановлено в один рік. Крім того, з нарахуванням пені та штрафів відповідач не згоден з посиланням на вимоги Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 р., відповідно до якихборжники, які проживають в зоні проведення антитерористичної операції, куди віднесено і м. Костянтинівку, звільнені від пені та штрафних санкцій до її закінчення. Вважає, що з часу закінчення строку кредитного договору позивач втратив право на нарахування процентів за користування кредитними коштами. На підставі викладеного, враховуючи, що банком достовірних доказів по цій справі не надано, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

З*ясувавши позицію представника позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 12 липня 2011 року між ПАТ «ОСОБА_2 РОЗВИТКУ» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № MKLNF2.8436.001 про надання невідновлюваної кредитної лінії на споживчі цілі (а.с. 16-19, 93-97), що відповідачем не оспорювалося.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору № MKLNF2.8436.001 від 12 липня 2011 року позичальник отримав від банку на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, на умовах договору, в сумі 2 000 000,00 грн. терміном користування кредитом до 11 липня 2014 року, зі сплатою 20% річних, та сплатою у випадку збільшення ліміту кредитування одноразової 1% комісії за надання фінансового інструменту від суми збільшення кредиту. При цьому сторони узгодили графік погашення кредитного ліміту (п. 2.5 договору), з якого вбачається, що розмір щомісячного погашення кредиту визначено в сумі 66666,66 грн., та 66666,86 грн. - у липні 2014 року. При невиконанні графіка погашення ліміту в зазначений строк, після дати погашення, починаючи з наступного дня сума зменшення ліміту вважається простроченою.

Позичальником одержано примірник кредитного договору 12 липня 2011 року при його укладенні, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 19).

Одержання кредитних коштів позичальником ОСОБА_3 та вбачається з заяв на видачу готівки № 20696 від 12 липня 2011 року в сумі 500 000.00 грн., (а.с. 20, 98), та № 24917 від 31 серпня 2011 року в сумі 500 000,00 грн. (а.с. 21, 98 зворот).

Згідно п. 1.3 кредитного договору № MKLNF2.8436.001 від 12 липня 2011 року визначено рахунок для погашення кредиту, сплати відсотків та комісій 6001.

Відповідно до п. 2 4 кредитного договору № MKLNF2.8436.001 від 12 липня 2011 року період сплати комісії та відсотків визначений сторонами з 1-го по 5-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. Заборгованість за відсотками погашається в сумі залишку на 1-ше число кожного поточного місяця за попередній місяць, починаючи з дати підписання даного договору. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно з п. 3.1.11).

Пунктом 4.2 кредитного договору № MKLNF2.8436.001 від 12 липня 2011 року передбачені зобовязання позичальника здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, використати кредит за цільовим призначенням та виконувати всі свої зобов*язання у повному обсязі у строки, передбачені договором.

Відповідно до п.п. 6.1-6.6 кредитного договору № MKLNF2.8436.001 від 12 липня 2011 року визначено, що за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику проценти в розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена в п. 1.3, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Банк має право нараховувати позичальнику штраф в розмірі 2,0 % від суми кредиту, зазначеного в п. 1.1.1 кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п.п. 4.2.4-4.2.9 кредитного договору за кожний факт порушення. За порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. При порушенні позичальником строків платежів за кожним із грошових зобов*язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку в судові органи, позичальник виплачує банку штраф, який розраховується за наступною формулою: 1000.00 грн. + 5% від суми позову.

Згідно із п. 6.7, п. 7.1 кредитного договору № MKLNF2.8436.001 від 12 липня 2011 року одностороння відмова від договору не допускається. Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до повного виконання позичальником своїх зобов*язань за цим договором.

Сторони узгодили у договорі, що строк позовної давності до вимог за цим договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 років (п. 8.7 кредитного договору № MKLNF2.8436.001 від 12 липня 2011 року).

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

В силу ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи вищевказані положення діючого законодавства, суд не бере до уваги доводи письмових заперечень представника відповідача щодо втрати позивачем права на нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитного договору, оскільки його умови не виконані позичальником належним чином у визначений договором строк.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № MKLNF2.8436.001 від 12 липня 2011 року, який не оспорювався відповідачем (а.с. 5-15), вбачається, що позичальником неналежним чином виконувалися зобов*зання по погашенню кредитного ліміту згідно встановленого п. 2.5 договору графіку, яким з лютого 2012 року по червень 2014 року визначено по погашення щомісячно 66666,66 грн., у липні 2014 року - 66666,86 грн., що призвело до поступового утворення заборгованості за кредитом.

У зв'язку з цим станом на 18 лютого 2016 року утворилася заборгованість: - сума боргу за кредитом 93411 грн. 25 коп., сума заборгованості за відсотками 57906 грн. 29 коп., розмір пені та/або штрафів 81755 грн. 26 коп., всього розмір заборгованості складає 233072 грн. 80 коп. (а.с. 5-15).

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачем ОСОБА_3 своїх зобов*язань за кредитним договором № MKLNF2.8436.001 від 12 липня 2011 року.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

В силу ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З заперечень представника відповідача вбачається, що причиною припинення відповідачем виконання обов*язку з погашення кредитного ліміту зазначено ту обставину, що укладення договору мало місце у м. Донецьку, тобто на тимчасово непідконтрольній натепер території України, та виявилося неможливим сплачувати кошти на вказаний у договорі рахунок, без зазначення при цьому дати чи періоду часу настання для відповідача цієї обставини, в той же час, стороною відповідача суду не надано жодних доказів у підтвердження неможливості зарахування грошових коштів на відповідний рахунок чи відмови банківських установ від прийняття коштів для зарахування на такий рахунок із зазначеної чи іншої причин.

Судом встановлено, що термін користування кредитом було узгоджено сторонами у справі до 11 липня 2014 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що виконання зобов*язань з погашення кредитного ліміту відповідачем припинялося з травня 2014 року, при цьому дії щодо сплати заборгованості вчинялися відповідачем 31 травня 2014 року в сумі 5500,00 грн., 07 червня 2014 року в сумі 50000,00 грн., 05 липня 2014 року в сумі 5000,00 грн., 05 серпня 2014 року в сумі 5000,00 грн., 09 серпня 2014 року в сумі 20 000 грн., 10 вересня 2014 року в сумі 112,48 грн.; станом на день проведення розрахунку - 18 лютого 2016 року, та на час розгляду справи здійснення погашення заборгованості за кредитом відповідач не поновив.

Так само відповідачем та його представником не надано суду доказів у підтвердження звернення відповідача до позивача у справі у спірний період часу з питань неможливості виконання своїх зобов*язань за договором та відсутності представників позивача за зазначеною у договорі та у позові адресою, на що посилається у запереченнях представник відповідача.

За таких обставин, суд вважає доводи сторони відповідача в цій частині неспроможними.

Також, враховуючи зміст п. 8.7 укладеного між сторонами 12 липня 2011 року кредитного договору № MKLNF2.8436.001, суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо пропуску позивачем строків позовної давності.

В той же час, враховуючи позицію представника відповідача, суд вважає неправомірним нарахування позивачем у справі за даним кредитним договором неустойки (пені та/або штрафу), оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).

Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Судом встановлено, що відповідач з 24 грудня 1999 року є зареєстрованим та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 32). Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Костянтинівка було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м. Костянтинівку Донецької області.

Таким чином, суд дійшов висновку, що загальний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором станом на 18 лютого 2016 року без врахування нарахованих пені та штрафу складається із: - суми заборгованості за кредитом 93411 грн. 25 коп., суми заборгованості за відсотками 57 906 грн. 29 копійок, а всього 151 317 грн. 54 коп.,що підлягає стягненню в межах заявлених позовних вимог з відповідача на користь позивача у справі.

В силу ст. 88 ЦПК України, оскільки судом було задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі, у зв*язку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог підлягають стягненню витрати, пов*язані із сплатою судового збору, в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 74, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України , -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 РОЗВИТКУ» заборгованість за кредитним договором № MKLNF2.8436.001 від 12 липня 2011 року станом на 18 лютого 2016 року в розмірі: суми заборгованості за кредитом 93 411 гривень 25 копійок, суму заборгованості за процентами 57 906 гривень 29 копійок, а всього 151 317 (сто п*ятдесят одна тисяча триста сімнадцять) гривень 54 копійки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати, пов*язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1513 (одна тисяча п*ятсот тринадцять) гривень 18 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 липня 2016 року. Повний текст рішення суду виготовлений 27 липня 2016 року.

Суддя