Справа № 2-1199/10
УХВАЛА

03 листопада 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04.06.2010 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що про час, день та місце розгляду справи його не було повідомлено. При цьому наголосив, що цим був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права сторони у проваджені, оскільки не знав про розгляд справи, та міг повідомити суд про істотні обставини справи, а саме, що кредит ні він, ні співвідповідач не отримували, а дії працівників ПАТ «КБ «Надра», які шахрайським способом присвоїли кошти, які з нього та ОСОБА_2 стягнуто, вважає злочинними.

В судовому засіданні заявник відповідач у справі ОСОБА_1 заяву підтримав, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити. Додатково пояснив, що жодних повідомлень про судові засідання не отримував, а про оскаржуване рішення дізнався лише в 2016 році.

Представник позивача в судове засідання не зявився, при цьому подав заяву, в якій просить розглядати заяву без їхньої участі, та проти задоволення заяви заперечив, зазначивши, що викладені в такій обставини не можуть бути підставою для скасування заочного рішення суду від 04.06.2010 року /а.с.50/.

Заслухавши думку відповідача, дослідивши подану заяву, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ст.228 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Судом встановлено, що заочним рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 04.06.2010 року позов ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» 397123,50 грн. заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. судового збору та 252 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення /а.с.35/.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 04.06.2010 року не зявився у судове засідання, при цьому був належним чином повідомлений про час, день та місце судового розгляду, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.26, 31/.

Крім цього, суд критично ставиться до покликань заявника про те, що він належним чином не був повідомлений про судове засідання та копії рішення не отримував, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи, зокрема особистим підписом ОСОБА_1 на повідомленнях про вручення поштових відправлень та заявою ОСОБА_1 про видачу копії рішення /а.с.26, 31, 38/.

При цьому, суд не бере до уваги твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що кредиту ні він, ні співвідповідач ОСОБА_2 не отримували, оскільки такі не підтверджуються жодними належними доказами.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Необхідно наголосити на тому, що суд вирішує справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих йому доказів, особи, які беруть участь у справі, займають активне становище щодо інших учасників процесу та суду, сторони самостійно визначають, які саме докази подавати суду, а які ні, у разі невиконання процесуальних обовязків або нездійснення процесуальних прав для особи настають небажані для неї правові наслідки.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, законом визначено, що суд може скасувати ухвалене ним заочне рішення лише за наявності одночасно двох підстав визначених у ст. 232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Із розяснень, даних Верховним Судом України в узагальненні судової практики, вбачається, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст.232 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Непоодинокими є випадки, коли суди скасовують заочні рішення, не переконавшись, чи є достатні для цього підстави, передбачені законодавством. Деякі суди не проводять оцінки поважності причин неповідомлення відповідачем про причини своєї неявки в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не оцінюють надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи, і скасовують заочні рішення лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Таким чином, виходячи з доказів, які містяться в матеріалах справи, судом не встановлено будь-яких причин неявки в судове засідання, які можуть визнаватись судом поважними.

Суд відзначає, що відповідач не зявлявся в судові засідання без поважних причин. Доводи відповідача у заяві про перегляд заочного рішення є його субєктивними судженнями та зводяться до аналізу тих самих обставин справи на відповідність їх вимогам закону, що не є підставою для скасування заочного рішення судом, що його ухвалив.

Відтак, розглянувши заяву про перегляд заочного рішення суду, суд приходить до висновку, що така заява є необґрунтованою, доводи наведені у ній не дають підстав для скасування заочного рішення суду.

Керуючись ст.208-210, 231, 232 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 червня 2010року залишити без задоволення.

Розяснити відповідачу, що залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не є перешкодою оскарження заочного рішення в загальному порядку, а саме до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський