АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Перепелюк Л.М., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2016 року,

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 402 400 грн згідно з розпискою від 25 вересня 2015 року.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2016 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від 22 червня 2016 року на наступних умовах.

Сторони визнають, що станом на 22 червня 2016 року заборгованість за розпискою від 25 вересня 2015 року у відповідача перед позивачем становить 5 000 євро.

Сторони досягли згоди про те, що відповідач зобов'язується сплатити суму заборгованості, визначену в п. 1 цієї угоди наступним порядком:

- до 31 липня 2016 року - 1000 євро;

- до 31серпня 2016 року - 1000 євро;

- до 30версеня 2016 року -1000 євро;

- до 31жовтня 2016 року - 1000 євро;

- до 30листопада 2016 року - 1000 євро.

Сторони досягли згоди про те, що заходи забезпечення позову, вжиті

судом, зберігаються до повного розрахунку та виконання умов даної мирової угоди.

По виконанню відповідачем п.п. 1, 2 мирової угоди у повному обсязі позивач подає до суду заяву про скасування заходів забезпечення вжитих судом

_________________________________________________________________

22ц-1026 /2016 р. Головуючий у 1 інстанції Асташев С.А.

Категорія 27 доповідач Савчук М.В.

по справі № 726/539/16-ц.

З моменту підписання мирової угоди та визнання її судом зобов'язання у відповідача перед позивачем по розписці від 25вересня 2015 року залишаються в розмірі 5 000 євро.

Провадження у справі закрито.

На зазначену ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження відновити.

Вважає ухвалу незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, оскільки умови мирової угоди суперечать його інтересам та порушують його права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що вона не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Статтею 175 ЦПК України визначено поняття мирової угоди і умови, за яких сторони можуть її укласти, а суд - визнати.

Відповідно до частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Стаття 206 ЦПК України передбачає наслідки закриття провадження у справі, згідно з якими у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, мирову угоду від 22червня 2016 року було укладено та підписано представниками сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не були присутні в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, крім інших процесуальних прав, передбачених статтею, мають право брати участь у судових засіданнях.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, № 2 роз`яснино, що перевіряючи явку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд установлює, чи повідомлені ті, хто не з'явився, про час і місце судового засідання з дотриманням вимог закону, чи вручені особам, які беруть участь у справі, судові повістки в строк, визначений частиною четвертою статті 74 ЦПК.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про вручення поштового відправлення, які б підтверджувало факт належного повідомлення сторін по справі про розгляду справи на 22 червня 2016 року відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про роз'яснення сторонам наслідки передбачені ст.ст. 175, 206 ЦПК України.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що у зв'язку із укладенням мирової угоди позивач відмовляється від своїх позовних вимог у розмірі, заявленому у позові у справі №726/539/16-ц.

Право позивача відмовитися від позову передбачено ст. 31 ЦПК України.

За вимогами статті 174 ЦПК України позивач може відмовитись від позову протягом усього часу судового розгляду, зробивши відповідну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову суд роз'яснює позивачу наслідки відповідної процесуальної дії, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Наслідки закриття провадження у справі передбачені у ст. 206 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу, яка оскаржується, суд першої інстанції не врахував вказаних положень процесуального закону.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справ для продовження розгляду до суду першої інстанції згідно зі ст. 311 ч. 1 п. 1, 4 ЦПК України є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Встановлено, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про судове засідання у справі, в якому визнано мирову угоду, йому не роз'яснено наслідки визнання мирової угоди, закриття провадження у справі, що призвело до порушення процесуальних прав позивача, а тому оскаржувана ухвала суду про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2016 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: