ухвала

іменем україни

20 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення суми страхового відшкодування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - Приватного підприємства юридичної компанії «Право Груп» в особі Ястребової Євгенії Богданівни на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 13 травня 2008 року між нею та Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (далі - ТДВ «МСК») укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, за яким вона застрахувала транспортний засіб Subaru, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить їй на праві власності.

За вказаним договором вигодонабувачем є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»).

15 жовтня 2008 року відбувся страховий випадок, а саме: займання транспортного засобу, що було вчинене умисно невідомою особою.

Про настання страхового випадку позивачем 15 жовтня 2008 року було повідомлено страхову компанію.

ПАТ «УкрСиббанк» також був повідомлений про настання страхового випадку листом страхової компанії від 15 грудня 2008 року.

17 березня 2009 року позивач подала страховій компанії заяву про виплату страхового шкодування на рахунок вигодонабувача ПАТ «УкрСиббанк». Вона та ПАТ «УкрСиббанк» надали згоду на передачу залишків транспортного засобу у власність страхової компанії.

У квітні 2014 року їй стало відомо, що за фактом підпалу її автомобіля рішення щодо виплати страхового відшкодування не приймалося, страхове відшкодування за вказаним фактом не сплачувалось.

У червні 2014 року позивач звернулася до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування на її користь, однак їй було відмовлено, на підставі того, що вигодонабувачем за договором страхування є ПАТ «Укрсиббанк», яким нібито не було визначено спосіб розрахунку розміру страхового відшкодування.

Оскільки вигодонабувачу за договором страхування було відомо про настання страхового випадку, було погоджено спосіб страхового відшкодування, але при цьому до його часу не було здійснено жодних дій щодо стягнення страхового відшкодування зі страхової компанії, то вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страхової компанії, а вона набула право пред'явлення даного позову до страхової компанії на свою користь в розмірі 141 844,64 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Міжнародна страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування відмовлено за недоведеністю.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання таким, що відмовився від пред'явлення позову до ТОВ «Міжнародна страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ПрАТ «Право Груп» в особі Ястребової Є.Б. просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з положень статей 16, 979, 985, 991 ЦК України, статей 3, 6, 25, Закону України «Про страхування», умов договору № СНТ-З № 1805/08-10 добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного транспорту) «стандарт» від 13 травня 2008 року та тих обставин, що ОСОБА_4 не було виконано умови договору страхування щодо передачі права власності на пошкоджений транспортний засіб страховику чи іншій особі за письмовим розпорядженням страховика, а тому відсутні підстави для стягнення з ТДВ «МСК» страхового відшкодування на користь ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк».

Доводи скарги щодо підтвердження факту передачі залишків транспортного засобу від позивача до страхової компанії, виникнення обов'язку з виплати страхового відшкодування, а про те, що також встановлення факту відмови вигодонабувача від пред'явлення позову до страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування є підставою для наявності у позивача права на задоволення даного позову не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, 15 жовтня 2008 року до ТДВ «МСК» від довіреної особи (представника) страхувальника Ялового А.В. надійшло письмове повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку пошкодження внаслідок пожежі 15 жовтня 2008 року транспортного засобу Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_1, що знаходився на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Причиною пожежі та пошкодження транспортного засобу, є підпал.

15 жовтня 2008 року співробітником ТДВ «МСК» за участі ОСОБА_7 був складений протокол огляду пошкодженого транспортного засобу Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_1.

22 жовтня 2008 року ТДВ «МСК» звернулося до ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса з листом вих. № 853 щодо проведення автотоварознавчого дослідження з метою встановлення розміру збитків, що були спричинені внаслідок події, що сталася 15 жовтня 2008 року.

Відповідно до висновку спеціаліста автотоварознавця від 04 лютого 2009 року № 8485 у зв'язку з тим, що ремонт транспортного засобу є технічно неможливим, розмір збитку становить 167 181 грн 60 коп. і є ринковою вартістю транспортного засобу Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_1, до пошкодження.

Згідно з відповіддю управління ДАІ ГУМВС 6 України в Харківській області від 28 січня 2009 року, вказаний транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_4

15 грудня 2008 року ТДВ «МСК» листом вих. № 1039 повідомило вигодонабувача за договором АКІБ «Укрсиббанк» про настання 15 жовтня 2008 року події, що має ознаки страхового випадку.

13 січня 2009 року ТДВ «МСК» у відповідь на вищевказаний лист отримало від АКІБ «Укрсиббанк» лист вх. № 20, в якому вигодонабувач просив повідомити орієнтовну суму страхового відшкодування і строк його виплати.

26 січня 2009 року у відповідь на вищевказаний лист ТДВ «МСК» листом вих. № 60 повідомило вигодонабувача про той факт, що на той момент здійснювався збір всіх необхідних документів і також провадилась оцінка розміру збитку, тому повідомити відповідь на запитувану АКІБ «Укрсиббанк» інформацію ТДВ «МСК» не мало можливості.

17 березня 2009 року страхувальник за договором ОСОБА_4 звернулася до ТДВ «МСК» з заявою про виплату страхового відшкодування на користь вигодонабувача АКІБ «Укрсиббанк» .

Відповідно до п. 7.2. договору, страховик здійснює виплату страхового відшкодування на протязі 10 банківських днів з моменту прийняття рішення про виплату відшкодування, яке приймається 30 робочих днів з моменту одержання всіх документів, передбачених п. 5.1. договору.

Згідно з п. 7.1. договору, перелік документів, що підтверджує настання страхового випадку залежить від застрахованого страхового ризику і обставин події. Якщо страхувальник не надав все необхідні документи, передбачені умовами договору, страховик вправі відстрочити виплату відшкодування до моменту надання всіх необхідних документів, або відмовити у виплаті відшкодування.

Відповідно до п. 7.3. договору, при повному знищенні ТЗ (вартість відновлювального ремонту складає більше 75% ринкової вартості, у разі якщо строк експлуатації транспортного засобу не перевищує 3 років) виплата страхового відшкодування проводиться наступним чином: 7.3.1. в розмірі ринкової вартості на момент настання страхового випадку за вирахуванням фізичного зносу транспортного засобу в період дії договору і встановленого розміру франшизи при умові, що страхувальник або вигодонабувач, правонаступник передає право власності на пошкоджений транспортний засіб страховику або іншій особі за розпорядженням страховика. При цьому страхове відшкодування виплачується після такої передачі.

Або виплата здійснюється наступним чином (п. 7.3.2.): в розмірі, що відповідає різниці між розміром страхового відшкодування, передбаченим п. 7.3.1. Договору і ринкової вартості залишків пошкодженого транспортного засобу, якщо страхувальник (вигодонабувач, правонаступник) залишає транспортний засіб у своєму розпорядженні. На розсуд страховика, вартість залишків встановлюється відповідно акту автотоварознавчого дослідження або існуючого на час здійснення виплати ринкового попиту на такі залишки.

Відповідно до висновку спеціаліста автотоварознавця від 04 лютого 2009 року № 8485 застрахований транспортний засіб є фізично знищеним, так як розмір збитку становить ринкову вартість транспортного засобу до пошкодження.

Право вибору варіанту виплати відшкодування належить страхувальнику/вигодонабувачу.

Отже, суди дійшли висновку, що лише на підставі заяви позивача про виплату страхового відшкодування від 17 березня 2009 року, страхова компанія не мало можливості прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування, оскільки порядок розрахунки розміру відшкодування за п. 7.3.1. та 7.3.2 договору істотно різняться один від одного.

13 квітня 2009 року ТДВ «МСК» направило АКІБ «Укрсиббанк» листа вих. № 405 з проханням повідомити один з способів розрахунку розміру страхового відшкодування, виходячи з того, що ОСОБА_4 виявила бажання передати ТДВ «МСК» залишки застрахованого транспортного засобу. Також пропонувалось надати дані про те, чи знаходиться транспортний засіб Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_1, в заставі у АКІБ «Укрсиббанк» та чи можливе відчуження вказаного транспортного засобу (його залишків) на користь ТДВ «МСК» або іншої особи. Згідно положенням п. 7.7.3. договору ТДВ «МСК» просило повідомити розмір заборгованості за кредитним договором від 16 квітня 2007 року № 0.

24 квітня 2009 року ТДВ «МСК» направило ОСОБА_4 лист з повідомленням про те, що на адресу вигодонабувача був направлений вищевказаний лист вих. № 405. Додатково було зазначено, що вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування було призупинено до моменту отримання від вигодонабувача запитуваних відомостей і документації.

16 квітня 2010 року (через один рік) ТДВ «МСК» отримало лист ПАТ «Укрсиббанк» (вх. № 791), у якому вигодонабувач зазначив, що не може обрати спосіб розрахунку розміру страхового відшкодування, оскільки в їх розпорядженні відсутні відомості про розміри відшкодувань за кожним з варіантів. Крім того зазначалося, що питання щодо передачі залишків застрахованого транспортного засобу страховій компанії ПАТ «Укрсиббанк» не погоджує, оскільки воно вирішувалось без згоди на це вигодонабувача заставодержателя за договором застави.

У відповідь на вказаний лист ТДВ «МСК» листом від 22 квітня 2010 року вих. № 362 повідомило ПАТ «Укрсиббанк» про те, що в разі виплати страхового відшкодування в розмірі ринкової вартості застрахованого транспортного засобу до його пошкодження, його розмір буде складати 148 415 грн 80 коп. Інформацію щодо розміру страхового відшкодування, обрахованого у вигляді різниці між ринковою вартістю до пошкодження і вартості залишків буде повідомлено після проведення оцінки вартості таких залишків.

21 серпня 2010 року ТДВ «МСК» отримало лист ПАТ «Укрсиббанк» від 18 серпня 2010 року, в якому вигодонабувач не заперечує проти передачі страхувальником страховику залишків знищеного транспортного засобу і виплати страхового відшкодування в розмірі ринкової вартості застрахованого транспортного засобу на час настання страхового випадку за вирахуванням зносу та встановленої франшизи у сумі 148 415,80 грн.

21 вересня 2010 року ТДВ «МСК» листом вих. № 866 просило страхувальника ОСОБА_4 повідомити, чи має вона можливість передати ТДВ «МСК» транспортний засіб Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_1, з урахуванням наявності всіх не пошкоджених деталей і агрегатів автомобіля, що були зафіксовані згідно протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу від 15 жовтня 2008 року. Щодо можливості передачі транспортного засобу було запропоновано повідомити ТДВ «МСК» у письмовому вигляді.

21 вересня 2010 року листом ТДВ «МСК» повідомило ПАТ «Укрсиббанк» про зміст листа, що був направлений на адресу ОСОБА_4, та проінформовано, що виплата страхового відшкодування на користь вигодонабувача буде здійснена після передачі ОСОБА_4 на користь ТДВ «МСК» залишків застрахованого транспортного засобу.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано допустимих доказів на підтвердження того, що страхувальник ОСОБА_4 повідомила ТДВ «МСК» щодо можливості передачі останньому залишків транспортного засобу Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_1, та здійснила передачу транспортного засобу страховій компанії (письмової відповіді позивачки на вказаний лист, акта приймання-передачі автомобіля страховій компанії ТДВ «МСК» тощо), а тому у страхової компанії не виникло обов'язку щодо виплати страхового відшкодування за даним страховим випадком.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - Приватного підприємства юридичної компанії «Право Груп» в особі Ястребової ЄвгеніїБогданівни відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік І.М. Фаловська