Справа № 522/7208/16-ц
Провадження № 2/522/5197/16
У Х В А Л А

20 травня 2016 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Бойчук А. Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Одночасно, під час звернення до суду позивач подав письмову заяву, по якій просить суд забезпечити позов шляхом зупинення виконавчого провадження ВП №49928973 на час розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє утримання; зупинити стягнення за виконавчим листом №522/9890/15-ц виданого 02.12.2015 року виданого Приморським районним судом м. Одеси по цивільній справі №522/9890/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, згідно якого 18.01.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП №49928973 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_5 до розгляду по суті вказаної позовної заяви.

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позовних вимог не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Заявник просить зупинити примусове виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси про стягнення з нього на ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Суд (суддя) відмовляє в забезпеченні позову, у звязку із тим, що рішення суду, яке набрало законної сили повинно виконуватись, а незабезпечення позову з підстав на які посилається заявник не утруднить виконання рішення суду.

Враховуючи, що ч. 1 ст. 151 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Відповідно роз'яснень, які містяться в п. 2 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Окрім цього позивачем, в порушення ч.2 ст.151 ЦПК України не зазначено яким саме чином, на його думку, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і які є підстави для таких припущень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 209,210, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя А. Ю. Бойчук