Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№310/211/14
Провадження №22-ц/778/3329/16
Головуючий у 1-й інстанції: Ліхтанська Н.П.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Сапун О.А.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Пільщик Л.В.,

за участю секретаря: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2016 року у справі за поданням державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх обов'язків,-

ВСТАНОВИЛА :

Державний виконавець ВДВС Бердянського МРУЮ звернувся до суду з заявою про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань по сплаті суми боргу в розмірі 78 780 грн. на користь ФОП ОСОБА_4 за рішенням суду.

Посилався на те, що відповідно виконавчого листа №310/211/14-ц, виданого 28 липня 2015 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_4 стягнута сума боргу в розмірі 78 780 грн. У добровільному порядку ОСОБА_3 рішення суду не виконує, квитанції про сплату боргу, інформація про місце перебування, місце роботи та отримання прибутку відсутні. Крім того, боржник має у власності автомобіль, який заарештований та перебуває у розшуку за постановою державного виконавця, оскільки ОСОБА_3 його переховує.

З цих підстав просив подання задовольнити, оскільки ОСОБА_3 ухиляється від виконання судового рішення.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2016 року подання задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН.НОМЕР_1, до виконання ним своїх зобов'язань про виплату суми боргу за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 грудня 2014 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, просить ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_5, Державний виконавець ВДВС Бердянського МРУЮ не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_3 подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі. Державний виконавець надіслав заперечення на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, на підставі положень частини 2 статті 305 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду доповідь судді, вислухавши заперечення ФОП ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 312 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_5 має значний борг перед ОСОБА_4, на суму 78 000 грн., однак від сплати боргу ухиляється, чим порушує права кредитора.

Такий висновок узгоджується з наявними у справі документами, узгоджується з нормами матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2014 року ФОП ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу у сумі 78 000 грн. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 червня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_4 борг у сумі 78 000 грн., судові витрати у розмірі 780 грн. ( а. с. 1-11,253-257 т. 1, а. с. 21-22 т. 2 ).

Згідно зі статтями 1,5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

У пункті 1 частини 2, у пункті 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. У процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

У пункті 2 статті 6 Закону України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина за кордон наявність у нього невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом роз'яснень, наданих у пункті 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за ухилення від їх виконання. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, надання у строк, встановлений державним виконавцем достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі, про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, своєчасна явка за викликом державного виконавця, письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належне боржникові від інших осіб.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння ( дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

З матеріалів справи вбачається і ці обставини встановлені судом першої інстанції, що 28 липня 2015 року на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня 2015 року, яким з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_4 стягнуто борг у сумі 78 000 грн., судові витрати у розмірі 780 грн., було видано виконавчий лист, за яким постановою державного виконавця ВДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції 30 липня 2015 року відкрито виконавче провадження № ВП № 48280754. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення було встановлено, що боржник обізнаний з цього приводу, оскільки отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, але в зазначений строк рішення суду самостійно не виконав ( а. с. 27,35-36 т. 2 ).

Вжитими державним виконавцем заходами з'ясовано, що на теперішній час ОСОБА_3, який є працездатною особою, не працює, пенсію не отримує.

З метою виявлення рахунків та майна боржника, на яке можна звернути стягнення, державним виконавцем був перевірений майновий стан боржника та було встановлено, що на ім'я ОСОБА_6 у ПАТ «ВТБ Банк» відкрито два рахунки, на яких розміщено 310 грн. 69 коп., і з яких 236 грн. 99 коп. передано на рахунок стягувача, 50 грн. зараховані на проведення виконавчих дій, 23 грн. 70 коп. зараховані як виконавчих збір.

Згідно відповіді АІС «Автомобіль» від 10 серпня 2015 року, за боржником на праві власності зареєстровано автомобіль Chevrolet Aveo, білого кольору, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2.

12 серпня 2015 року державним виконавцем з метою виявлення транспортного засобу здійснено вихід за адресою мешкання боржника, однак з'ясувати місце знаходження автомобіля не вдалося. Тому постановою державного виконавця від 12 серпня 2015 року накладено арешт на вказаний транспортний засіб та оголошено заборону на його відчуження ( а. с. 31-32 т. 2 ).

Боржник викликався до відділу державної виконавчої служби для надання пояснень з приводу тривалого невиконання рішення суду та інформації про майно та доходи, на які можливо звернути стягнення, але ОСОБА_3 відмовився давати пояснення ( а. с. 37 ).

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ігнорування боржником законних вимог державного виконавця, приховування майна, на яке накладено арешт, а саме - автомобіля Chevrolet Aveo, білого кольору, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2, бездіяльність боржника у питанні пошуку коштів для погашення боргу, була правильно розцінена судом першої інстанції як ухилення ОСОБА_3 від сплати боргу та він був обґрунтовано тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

На теперішній час підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає, тому у відповідності до вимог пункту 1 частини 1 статті 312 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню із залишенням без змін ували суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: