Справа № 307/1891/16-ц
Провадження № 2/307/1106/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 13.07.2007 року за № МКТОАК04520219 відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15315.78 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом на термін до 12.07.2012 року.

Відповідно до умов договору , у випадку порушень зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує позивачу відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В порушення умов кредитного договору відповідачка зобовязання за вказаним договором не виконала і станом на 23.06.2016 року її заборгованість по пені перед банком становить 2965.23 доларів США.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь «ПриватБанку» заборгованість за кредитним договором - пеню в сумі 2965.23 доларів США, що за курсом 24.89 гривень згідно службового розпорядження НБУ від 23.06.2016 року становить 73804.57 гривень.

Представник відповідача подав письмове заперечення проти позову посилаючись на те, щозгідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2014 року на користь стягувача було вилучено від ОСОБА_1 і передано стягувачу транспортний засіб, а саме автомобіль марки « Шевролет», модель АВЕО , держномер АО4145АІ, 2007 року випуску, тип - легковий седан-в, кузов № НОМЕР_1.

Крім того, зазначив, що з позовом про звернення стягнення з ОСОБА_1 позивач звертався до суду 26.07.2012 року , а термін дії Кредитного договору було встановлено з 13.07.2007 року по 12.07.2012 року , тобто після спливу терміну дії кредитного договору. На час звернення до суду 26.07.2012 року заборгованість по кредиту становила 4382.70 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 669.90 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом 968.91 доларів США- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Із розрахунку станом на 13.07.2007 року вбачається , що позивач і після закінчення терміну дії кредитного договору продовжував нараховувати пеню. Так, в період з 13.07.2012 року по 26.07.2012 року нараховано пеню ще 24.87 доларів США і навіть з таким нарахуванням станом на 26.07.2012 року заборгованість по пені складала суму 968.21 доларів США , хоч таку суму заборгованості по пені було нараховано в період з 10.09.2008 року і по 26.07.2012 року , тобто за чотири роки , а не в межах річної давності по пені. Таким чином позивач продовжував нараховувати заборгованість по процентам, як у межах терміну дії договору, і після 13.07.2012 року, тобто після закінчення терміну кредитного договору, сума яких станом на 13.07.2012 року становила 650.36 доларів США, а станом на 29.11.2013 року - 1407.88 доларів США. Так, з розрахунку 05.06.2014 року , можливо від реалізації вилученого та переданого банку транспортного засобу, погашено залишок простроченої заборгованості за кредитом на суму 2126.91 доларів США , сплачено процентів на суму 1407.88 доларів США , а також погашено 383.32 доларів США пені та 616.98 доларів США комісії. Таким чином станом на 05.06.2014 року , у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту, відсоткам , комісії, мав місце лише залишок простроченої заборгованості по пені, яка нарахована банком у період з 10.09.2008 року і по 05.06.2014 року. Представник позивача зазначає, що позивач мав звернутися до суду про стягнення пені в межах одного року , згідно ст. 258 ЦК України, і з нарахуванням пені за 1 рік , а не за 6 років, як було нараховано. Оскільки, позивач з вимогою про стягнення пені звернувся до суду 24.06.2016 року, то пропустив річний строк позовної давності. Тому просить відмовити в задоволенні позову в звязку з пропуском позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення пені.

Представник позивача в судове засідання не зявився, оскільки згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, оскільки згідно до поданої письмової заяви позов не визнав і просив розглянути справу у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 13.07.2007 року за № МКТОАК04520219 відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15315.78 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом на термін до 12.07.2012 року( а.с. 9-10).

В порушення умов кредитного договору відповідачка зобовязання за вказаним договором не виконала і станом на 23.06.2016 року її заборгованість перед банком становить 2965.23 доларів США, що за курсом 24.89 , згідно службового розпорядження НБУ від 23.06.2016 року, становить 73804.57 гривень ( а.с. 5-7).

Крім того, згідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2014 року на користь стягувача було вилучено від ОСОБА_1 і передано стягувачу транспортний засіб, а саме автомобіль марки « Шевролет», модель АВЕО , держномер АО4145АІ, 2007 року випуску, тип - легковий седан-в, кузов № НОМЕР_1( а.с.46-47).

Згідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

А згідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Разом з цим, за змістом ст.256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 258 цього Кодексу спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В даному випадку строк дії кредитного договору до 12.07.2012 року, а заборгованості по пені нарахована банком у період по 05.06.2014 року.

Позовна заява в даній справі згідно штемпелю вхідної кореспонденції суду надійшла до суду тільки 29.06.2016 року, тобто з пропуском однорічного строку позовної давності, встановленого ст.258 ЦК України.

Наведене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-1188цс16.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В поданій до суду письмовій заяві представник відповідача наполягає на застосуванні спливу позовної давності.

Враховуючи наведене, за відсутністю доказів щодо зупинення чи переривання перебігу позовної давності, суд вважає, що в позові Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у звязку із спливом позовної давності.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 169, 209-213 ЦПК України , ст. 526, 530, 256, 258, 267, 1048-1050 ЦК України, суд ,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у звязку із спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: М.М.Розман