Справа № 646/8922/15-ц
№ провадження 2/646/13/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2016 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді Шуліка Ю.В.

за участю секретарі - Безсонної Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадщину,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 29.04.1995 року між нею та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, який 05.04.2011 року було розірвано. Після смерті ОСОБА_3, який помер 18.10.2014 року, відкрилась спадщина, житловий будинок № 53 по пров. Диспетчерському у м. Харкові. Рішенням суду від 03.04.2015 року було встановлено факт проживання її та ОСОБА_3 у вказаному житловому будинку однією сім»єю чоловіка та жінки без укладання шлюбу, з 05.04.2011 року по 18.10.2014 року. Вона своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При житті ОСОБА_3 до йог смерті вона піклувалась за чоловіком, відвідувала його у лікарні, придбала ліки, поховала його. Відповідачка, дочка ОСОБА_4, не цікавилась батьком, не турбувалась про нього, не надавала матеріальної допомоги, коли він потребував в цьому. Позивачка просить усунути відповідачку від права на спадщину після смерті ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що під час шлюбу з ОСОБА_3, останній не працював з 2003 року оскільки не міг знайти роботу та й не хотів цього робити, почав зловживати спиртними напоями, тому за її ініціативою їх брак було розірвано, але вони продовжували проживати разом. 04.08.2013 року ОСОБА_3 вийшов на пенсію, розмір його пенсії складав 1946 грн. 13.12.2013 року у чоловіка стався серцевий напад, його було поміщено до лікарні, де він провів десять днів. Вона одна відвідувала чоловіка у лікарні, його дочка відповідачка у справі, справами батька не цікавилась, матеріальної та фізичної допомоги ніколи не надавала, з батьком не спілкувалась, оскільки між ними були складні відносини. ОСОБА_3 не бажав дзвонити та спілкуватись з донькою, не хотів говорити їй що знаходиться у лікарні, тому їй не відомо, чи знала відповідачка, що її батько потребує сторонньої допомоги.

Після лікарні її чоловік припинив вживати алкогольні напої, допомагав їй обслуговувати огород та сад ( копав землю, прибирав мусор), оскільки у нього часто бувало не рівне дихання, для цих робіт вона наймала робітників. Більше у лікарні чоловік ніколи не знаходився, у 2014 році, під час погіршення стану, йому 2-3 рази викликали швидку медичну допомогу. Незважаючи на те, що висновку про необхідність у сторонньому нагляді, немає, вона вважає, що ОСОБА_3 потребував стороннього догляду, який йому надавала тільки вона (готувала їжу, прибирала, прала, придбала ліки), їй ніхто не допомагав. Чоловіка вона поховала за власні кошти, відповідачка ні матеріальної, ні фізичної допомоги також не надавала.

Представники позивачки, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, підтримали позовні вимоги ОСОБА_1 та просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання не з»явилась, надала письмові заперечення ( а.с. 53), в яких зазначила, що не згодна з твердженнями позивачки про те, що вона не надавала батькові допомогу. Батько ніколи не звертався до неї з проханням про допомогу, він мав пенсію, їй відомо, що він періодично працював, проживав з дружиною. Під час перебування батька у лікарні, вона відвідувала його, приносила їжу та медикаменти, які він просив. При життя батька вона допомагала робити ремонт у його будинку, він ніколи не знаходився у безпорадному стані, не був інвалідом, не хворів тяжкими захворюваннями, не потребував сторонньої допомоги, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідачки, адвокат ОСОБА_7, позовні вимоги не визнала та пояснив суду, що ОСОБА_2 постійно підтримувала зв»язок з батьком, спілкувалась з ним за телефоном. Відповідачка постійно працює, має сім»ю, неповнолітнього сина, тому не мала можливості часто відвідувати батька. Оскільки ОСОБА_3 не був похилою людиною (помер у віці 61 рік), отримував пенсію, за допомогою не звертався, за станом здоров»я стороннього догляду не потребував, такий догляд з її боку відповідачки не надавався. Вважає, що за віком батько позивачки не передбачав необхідності у постійному догляді, відповідачці ніколи ніхто не казав, що батько нібито потребує такого догляду. У 2013 році відповідачка відвідувала батька у лікарні разом з сином. Коли ОСОБА_3 помер, саме донька відправляла тіло батька до моргу, оскільки позивачки поряд з ним не було. Відповідачка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки є єдиною дитиною ОСОБА_3 та спадкоємицею першої черги.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представників, представника відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 29.04.1995 року між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, який 05.04.2011 року було розірвано. Рішенням суду від 03.04.2015 року було встановлено факт проживання її та ОСОБА_3 у вказаному житловому будинку однією сім»єю чоловіка та жінки без укладання шлюбу, з 05.04.2011 року по 18.10.2014 року ( а.с. 10-12).

ОСОБА_3, який проживав за адресою, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 18.10.2014 року. З копії лікарського свідоцтва про смерть ( оригінал суду не наданий) вбачається, що причиною смерті стала хронічна ішемічна хвороба серця ( а.с. 7, 11).

Згідно копії свідоцтва про народження, відповідачка у справі є донькою ОСОБА_3 ( а.с. 54), що також не оспорювала у судовому засіданні позивачка ОСОБА_1

За даними Першої Харківської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_3, який помер 18.10.2014 року, із заявами про прийняття спадщини звернулись: його дочка ОСОБА_2, ОСОБА_1, заведено спадкову справу № 50/2015. Інші заяви про прийняття або відмову від спадщини в матеріалах спадкової справи відсутні, свідоцтва про право на спадщину не видані ( а.с.85).

У позовній заяві та показаннях наданих суду позивачка вказує, що спадкодавець ОСОБА_8 в наслідок хвороби потребував допомоги, а його дочка такої допомоги батькові не надавала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що знайома з позивачкою та ОСОБА_3 більше 20 років, т.я. проживає поряд, але вхожа до їх сім»ї не була. Їй відомо, що у ОСОБА_3 вживав алкогольні напої, потім у нього стався приступ з серцем, він лежав у лікарні. Дочку ОСОБА_10 вона ніколи не бачила, вважає, що за ним доглядала позивачка, хоча достовірно не знає, чи надавав хтось ще матеріальну допомогу на лікування її чоловіка. ОСОБА_8 допомагав дружині по господарству, обробляти сад та огород, ходив до магазину, виходив на вулицю, спілкувався з сусідами. Вважає, що під час загострень захворювання у 2014 році він потребував допомоги, яку йому надавала позивачка, вона придбала йому ліки, готувала їжу, спостерігала за ним. Чи міг він у такі періоди самостійно себе обслуговувати, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що знайома з позивачкою та її чоловіком з 2000 року, бувала у них вдома. ОСОБА_8 пив, іноді бив дружину, за два роки до смерті з ним стався приступ, його помістили до лікарні. Останній раз бачила ОСОБА_8 за 2 дні перед смертю, він виходив на вулицю, спілкувався з сусідами, скаржився, що відчуває слабкість. Протягом останніх двох місяців його життя бачила, як до нього 2-3 рази приїжджала швидка медична допомога. Оскільки останній шість місяців при житті ОСОБА_8 вона не бувала у їх будинку, більш подобних відомостей про стан здоров»я ОСОБА_8 надати не може, але вважає, що він потребував догляду, якого самого, сказати не може, за ним доглядала дружина.

З пояснень свідка ОСОБА_12 вбачається, що вона знайома з сім»єю ОСОБА_3, періодично, декілька разів на місяць, бувала у них вдома. Приблизно за два роки до смерті ОСОБА_8 став скаржитись на серце, у зв»язку з чим він лікувався у лікарні. Після того, як підлікувався, він допомагав дружині по господарству, в саду та огороді. Дочку ОСОБА_8 не бачила протягом 11 років, зі слів позивачки їй відомо, що дочка нічим не допомагала. Позивачка одна піклувалась про чоловіка, готувала їжу, вбирала в будинку, прала, покупала ліки та продукти. ОСОБА_8 не був людиною сильно похилого віку, ніколи не був лежачим хворим, помер у 62 роки, напередодні смерті його бачили на вулиці, тому його смерть для всіх була не очікуваною.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що протягом 30 років їх сім»я мала дружні стосунки з сім»єю ОСОБА_8. Останній рік життя ОСОБА_8 хворів, він відвідував його по декілька разів на тиждень. Від самого ОСОБА_8 йому відомо, що він ненавидів дочку та онука, не хотів з ними спілкуватись, виганяв їх, оскільки йому не подобались легка поведінка дочки та її відношення до життя. Останній розповідав йому, що дочка приходила до нього у лікарню, приносила продукти, але грошей не давала.

Згідно показань свідка ОСОБА_14, протягом останніх 10 років бував в домі ОСОБА_8 приблизно один раз на два місяці, періодично на прохання ОСОБА_1 надавав допомогу у ремонті побутових приладів. Кожен раз, коли бачив її чоловіка, його стан та поведінка були звичайними, він ходив, виглядав добре, нічого про його стан здоров»я ОСОБА_8 йому не відомо.

З пояснень позивачка, даних в суді вбачається, що будь-які медичні документи на підтвердження тяжкого стану здоров»я ОСОБА_8, за яким він знаходився у безпорадному стані, вона надати не може, у лікарні він перебував тільки один раз, протягом 10 днів, після серцевого нападу.

ОСОБА_15, допитаний в судовому засіданні у якості свідка, поянив, що ОСОБА_8 відповідачки бачив два рази, у 2010-1012 роках, коли на прохання ОСОБА_2 на своєму автомобілі підвозив її з сином до батька, на пров. Диспетчерський у м. Харкові, оскільки у неї були тяжкі сумки з продуктами та будівельними матеріалами. Відповідачка залишалась у батька, оскільки збиралась робити якісь ремонтні роботі у його будинку. Після того він більше відповідачку не підвозив, але був випадок коли він допомагав їй загружати сумку до таксі, вона також їхала до батька, коли це було сказати не може.

Позивачка у позовній заяві просить усунути ОСОБА_2 від спадщини після смерті батька, посилаючись на ч. 5 ст. 1224 ЦК України, якою передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Аналізуючи вищенаведені докази, надані позивачкою, суд прийшов до висновку про те, що нею не надано доказів, які б підтверджували перебування спадкодавця ОСОБА_8 у безпорадному стані, внаслідок чого він потребував у сторонній допомозі, від якої дочка останнього, спадкоємиця за законом, ухилялася. Дані, що ОСОБА_8 при житті звертався до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на своє утримання, також відсутні.

Поряд з цим, суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_16, онука ОСОБА_8, який пояснив суду, що разом з матір»ю відповідачкою у справі, один раз на тиждень відвідувати діда ОСОБА_8, який останні два роки життя проживав один. Вказані показання не суперечать показанням свідків наведеним вище, рішенню суду від 03.04.2015 року, яким встановлений факт спільного проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_1 однією сім»єю у період з 05.04.2011 року по 18.10.2014 року.

Посилання позивачки, свідків на те, що ОСОБА_1 догляд за ОСОБА_8 полягав в тому, що ОСОБА_1 готувала чоловікові їжу, прала, прибирала у будинку, вела господарство, придбала ліки та продукти, відвідувала чоловіка у лікарні, свідчать про те, що позивачка та ОСОБА_17 проживали однією сім»єю, мали спільний бюджет та вели спільне господарство, як подружжя у період шлюбу, так і після його розірвання, що вже було встановлено судом.

Згідно ст.. 75 Сімейного Кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

За перелічених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 10, 60, 212 215, 256-259 ЦПК , ч. 5 ст. 1224 України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування ОСОБА_2, після смерті її батька ОСОБА_8, який помер 18.10.2014 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів після проголошення, а для осіб, які приймали участь у розгляді справи але не були присутні при проголошенні рішення у той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Ю.В.Шуліка