Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 310/704/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Петягін В.В.
Провадження № 22-ц/778/2629/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Трофимової Д.А.,

суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства Агрофірма «Нива-плюс» про стягнення поворотної фінансової допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що у жовтні 2011 року до нього звернувся керівник ПП Агрофірма «НИВА-ПЛЮС» ОСОБА_4 з проханням надати грошові кошти ПП Агрофірма «НИВА-ПЛЮС», учасниками якого вони є, мотивуючи це необхідністю залучення оборотних коштів. У період з 01.12.2011 року по 27.12.2012 року позивачем була надана ПП Агрофірма «НИВА-ПЛЮС» поворотна фінансова допомога у загальному розмірі 1 260 000 грн. До теперішнього часу відповідачем повернення поворотної фінансової допомоги позивачу не здійснено, у зв'язку з чим, 28.12.2015 року ОСОБА_3 направив лист на адресу відповідача з вимогою щодо повернення поворотної фінансової допомоги. Проте, жодної відповіді на зазначений лист позивачем до теперішнього часу не отримано.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, ст.ст. 530, 536, 1046 - 1048 Цивільного кодексу України, ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з повернення поворотної фінансової допомоги у розмірі 1 260 000 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно вирішив питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин. З дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Так, за положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до норм Податкового кодексу України (п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14) поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення, щодо якої внаслідок врегулювання подібних за змістом правовідносин в порядку ч. 8 ст. 8 ЦПК України підлягають застосуванню (аналогія закону) вимоги норм ЦК України щодо договору позики (Глава 71, параграф 1 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ч. 2 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За положеннями ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до копій квитанцій до прибуткових касових ордерів позивачем була надана поворотна фінансова допомога засновника Приватному підприємству Агрофірма «НИВА-ПЛЮС» на загальну суму 1 260 000 грн., а саме: 01.12.2011р. у сумі 15 000 грн., 12.12.2011р. - 70 000 грн., 12.12.2011р. - 59 700 грн., 15.12.2011р. 5 500 грн., 23.03.2012р. - 814 грн., 10.05.2012р. - 20 061 грн. 84 коп., 10.05.2012р. 17 000 грн., 18.12.2012р. - 147 000 грн., 25.12.2012р. 78 324,16 грн., 26.12.2012р. 31 000 грн., 27.12.2012р. - 138 600 грн., 14.05.2012р. - 226 000 грн., 20.06.2012р. - 94 000 грн., 20.07.2012р. - 87 000 грн., 17.08.2012р. - 70 000 грн., 12.10.2012р. - 200 000 грн. (а.с. 4-7). У сімох квитанціях до прибуткових касових ордерів про передачу грошей відповідачу значиться «зворотня фінансова допомога засновника», в решті - «поворотна фінансова допомога засновника».

Таким чином, судом було правильно встановлено, що сторонами по справі було укладено 16 договорів про надання поворотної фінансової допомоги на загальну суму 1 260 000 грн., що підтверджено зазначеними вище квитанціями, не зважаючи на написання у декількох документах про надання «зворотній» або «повороної» фінансової допомоги, що є помилкою.

28.12.2015 року позивачем було направлено на адресу Приватного підприємства Агрофірма «НИВА-ПЛЮС» письмову вимогу від 18.12.2015 року про повернення грошових коштів в розмірі 1 260 000 грн. (а.с. 8, 9).

Як пояснив у судовому засіданні суду першої інстанції представник ОСОБА_3, відповідь на вимогу про повернення коштів позивач від відповідача не отримував; йому відомо, що вимога про повернення коштів поштовим відділенням не була вручена відповідачу. Також, цей лист до теперішнього часу не повернувся позивачу.

Представник Приватного підприємства Агрофірма «НИВА-ПЛЮС» категорично заперечував факт отримання вимоги підприємством, та, у звязку з цим, факт порушення права позивача на повернення коштів, пояснив, що відповідач взагалі не знав про те, що ОСОБА_3 надсилав вимогу про повернення позики відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції підставно зазначив, що позивачем не доведено та не підтверджено жодними доказами обізнаність відповідача про пред'явлення вимоги про повернення поворотної фінансової допомоги, тобто, дотримання позикодавцем вимоги ч. 1 ст. 1049 ЦК України, не доведено і факт ухилення боржника від одержання вимоги.

Так, за ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з цих положень закону, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Вже до апеляційної скарги була додана роздруківка з інтернет-сервісу Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 18.04.2016р., яка містить відомості про те, що лист було повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с. 57).

Крім того, представником позивача апеляційному суду була надана відповідь Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 12.05.2016р., з якої вбачається, що лист, адресований ПП Агрофірма «НИВА-ПЛЮС», відправлений ОСОБА_3 28.12.2015р., повернуто на адресу відправника 23.01.2016р. за закінченням терміну зберігання. При цьому, порушено вимоги щодо терміну зберігання листа протягом одного місяця з дня надходження, лист повернуто на тиждень раніше встановленого строку (а.с. 101).

За вимогами ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України сторони у справі диспозитивно розпоряджаються своїми процесуальними правами.

В ході судового розгляду справи сторони своїми правами розпорядилися диспозитивно, в тому числі і щодо надання доказів у справі. Крім того, процесуальні права, наслідки розпорядження правами сторонам роз'яснювалися в ході розгляду справи в суді першої інстанції. Поважних причин, якими було зумовлено неподання вищевказаних доказів у суді першої інстанції, в апеляційній скарзі та у засіданні суду апеляційної інстанції зазначено не було. Таким чином, доказів, передбачених ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі не має.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 висновків суду не спростовують, оскільки або базуються на викладі фабули справи, або є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Інші докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами судом визначений правильно, рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Крім того, у разі відмови ОСОБА_3 у задоволенні його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача судових витрат у вигляді судового збору, понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду (а.с. 52).

Колегія наголошує, що ОСОБА_3 не позбавлений можливості вимагати захисту свого права на повернення поворотної фінансової допомоги, в разі його порушення відповідачем, за умови дотримання вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: