Справа №442/2054/16-ц
Провадження №2/442/825/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючого судді Нагірної О.Б.,

з участю секретаря Олійник О.Р.,

прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3 управління державної казначейської служби України Львівської області , ОСОБА_3 місцевої прокуратури про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього 25 000 гривень моральної шкоди.

Позов мотивує тим, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 серпня 2015 року у справі №442/5161/15-ц скаргу на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції задоволено частково. Визнано бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, щодо виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 пеню за несплату аліментів в розмірі 89 394 (вісімдесят дев'ять тисяч триста дев'яносто чотири) гривні 60 копійок, - незаконною. Зобов'язано відділ державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції усунути порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та виконати рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 пеню за несплату аліментів в розмірі 89 394 (вісімдесят дев'ять тисяч триста дев'яносто чотири) гривні 60 копійок, вжити всі заходи спрямовані на виконання, у відповідності до закону. Тобто незаконність рішення відповідача доказана ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 серпня 2015року.

Бездіяльністю державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції завдано позивачу великих незручностей, значної моральної шкоди. Глибина її душевних страждань є безмежною, через те, що, по сьогоднішній день остання відчуває занепокоєність, нервозність, великий сором, приниження, страх та відчай, які повязані із спричиненою моральною шкодою. У даному випадку заподіяна моральна шкода, відповідно до вищенаведеного, безпосередньо є наслідком неправомірної, умисної бездіяльності відповідача, а відтак підлягає відшкодуванню. Оскільки судом доказано, що законні права були порушені, то позивачка має право на відшкодування моральної шкоди. Відтак, розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 25000 (двадцять пять тисяч) гривень є достатнім для розумного задоволення потреб ОСОБА_2 і потреб її дітей, і ні в якому разі не призведе до її збагачення.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просить задоволити позов.

Представники відповідача ВДВС ОСОБА_3 МРУЮ ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні проти позову заперечили та просили суд відмовити в такому, подавши письмове заперечення.

Представник відповідача ОСОБА_3 управління державної казначейської служби України Львівської області ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, покладаючись на клопотання подане до матеріалів справи.

Прокурор Дубіль О.І. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та просила суд відмовити в такому, оскільки жодних доказів в підтвердження позовних вимог щодо заподіяння моральної шкоди позивачем суду не представлено.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що у позові слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст.1167 ЦК встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

За положеннями ч.2 ст.23 ЦК, моральна шкода полягає:

у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Тобто, вирішуючи спір про відшкодування моральної шкоди, суд у межах позовних вимог зобов'язаний визначити, з яких підстав, передбачених указаною нормою матеріального права, заявлені вимоги.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди судом враховано розяснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 р. № 5), де , зокрема , зазначається, що моральна шкода може полягати у приниженні честі та гідності, престижу та ділової репутації , моральних переживаннях у звязку із пошкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до пункту 5 вищевказаної постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача

та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Як вбачається з ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.08.2015 року частково задоволено скаргу ОСОБА_2 про визнання бездіяльності незаконною та зобов»язання до вчинення дій, якою визнано бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, щодо виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 пеню за несплату аліментів в розмірі 89 394 (вісімдесят дев'ять тисяч триста дев'яносто чотири) гривні 60 копійок, - незаконною та зобов'язано відділ державної виконавчої служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції усунути порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та виконати рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 пеню за несплату аліментів в розмірі 89 394 (вісімдесят дев'ять тисяч триста дев'яносто чотири) гривні 60 копійок, вжити всі заходи спрямовані на виконання, у відповідності до закону (а/с 7-8).

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодуванняморальноїшкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Однак позивачкою не доведений факт заподіяння їй моральних страждань неправомірними діями відповідача, не доведено причинного зв»язку між діями відповідача та спричиненням фізичних і моральних страждань, також не наведено жодних доказів у чому полягає та чим саме керувалася позивач, визнаючи розмір морального відшкодування.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 25000гривень слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.23,1167 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Нагірна О.Б.