Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до вищого професійного училища № 29, Міністерства освіти і науки України, третя особа - реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції в Рівненській області, про визнання права власності за набувальною давністю

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 03 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із указаним позовом, на обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_3 вселилася до квартири АДРЕСА_1 із 06 листопада 1990 року у зв'язку із перебуванням у трудових відносинах із вищим професійним училищем № 29 (далі - ВПУ № 29). У 1992 році у неї народилася дочка ОСОБА_4, яка проживає у вказаній квартирі з народження. У квартирі вони проживають більше 10 років, утримують її, сплачують комунальні послуги, у зв'язку з чим просили суд визнати за ними право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю, зобов'язати реєстраційну службу провести державну реєстрацію права власності на квартиру за ними.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю. Зобов'язано реєстраційну службу Володимирецького районного управління юстиції в Рівненській області провести державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на вказану квартиру.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 03 липня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ВПУ № 29, Міністерства освіти і науки України про визнання права власності за набувальною давністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що 06 листопада 1990 року ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в квартирі АДРЕСА_2.

Відповідно до ордеру виданого на підставі рішення дирекції та профкому ВПУ-29 (протокол №8 від 9.07.2007 року) на склад сім'ї з двох чоловік ОСОБА_3 було видано цей ордер на зайняття 3-х кімнат загальною площею 41,9 к.м. у квартири АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Будинок по АДРЕСА_1 є гуртожитком, належить державі в особі Міносвіти та перебуває в оперативному віданні ВПУ-29 (а. с. 20, 84, 102,185).

Земельна ділянка під будинком перебуває у постійному користуванні ВПУ-29 (а.с. 100).

Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Враховуючи зміст вимог ст. 344 ЦК України, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, безтитульність, відкритість та безперервність володіння; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на якій-небудь правовій підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Встановлені у справі обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 займає спірне житло по АДРЕСА_1 на законній правовій підставі - ордеру, який видано училищем за спільним рішенням дирекції та профкому ВПУ-29 від 09 липня 2007 року, та зазначено, що ордер дійсний на період роботи проживаючого в училищі, у господарському віданні якого перебуває це житло. ОСОБА_3 отримала ордер, працюючи в училищі, і ці правовідносини продовжуються. Строк користування житлом не є строком давнісного володіння за ст. 344 ЦК України.

Правильно встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши із повнотою та всебічністю обставини справи, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 не набула права власності на спірне житло у порядку ст. 344 ЦК України.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П.Гончар

Т.П. Дербенцева

О.В.Попович