Справа № 591/2019/14-ц
Провадження № 6/591/198/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

з участю заявника ОСОБА_1

боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для предявлення на виконання виконавчого листа виданого по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: КП «Сумське БТІ» Сумської міської ради, Перша Сумська державна нотаріальна контора про визнання договору довічного утримання недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

24 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про поновлення строку для предявлення на виконання виконавчого листа виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заяву, пояснила, що рішення у справі винесено 12.06.2014 року. Вона своєчасно не предявила до виконання виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн., тому що у неї хворіла мати, яка перебувала на лікуванні в м. Києві, і близько 8 місяців заявник систематично проживала в м. Києві. Про виконавчий лист вона забула. Потім коли вона згадала про виконавчий лист, строки предявлення його до виконання вже були пропущені, і вона вирішила не звертатися з виконавчим листом. Але після того, як ОСОБА_2 продовжує подавати на неї позови до суду, вона бажає поновити строк для предявлення на виконання виконавчого листа і отримати з нього 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Боржник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про поновлення строку для предявлення на виконання виконавчого листа, оскільки рішення винесено 12.06.2014 року, набрало законної сили 01.07.2014 року. Строк предявлення виконавчого листа до виконання один рік з моменту набрання рішенням законно сили. Вважає, що ОСОБА_1 не надала суду ніяких доказів, що вона з поважних причин пропустила строк предявлення виконавчого листа до виконання.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що заява про поновлення строку для предявлення на виконання виконавчого листа - не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного судк м. Суми від 12 червня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору довічного утримання недійсним. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. (а.с.112-113).

З матеріалів справи вбачається, що копію рішення ОСОБА_1 отримала 10.07.2014 року (а.с.122).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 22.07.2014 року звернулась із заявою про видачу виконавчого листа по справі (а.с.130), але зі слів ОСОБА_1, так і не отримала виконавчий лист у 2014 році, оскільки забула про нього.

19.09.2014 року була постановлена ухвала про виправлення описки в рішенні суду та вказана дата винесення рішення суду «12 червня 2014 року» (а.с.142).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 24.06.2016 року отримала виконавчий лист, про що підписалась на довідковому листі до справи.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Ні в заяві, ні безпосередньо в судовому засіданні заявницею ОСОБА_1 не наведено поважних причин, з яких вона тривалий час (протягом двох років) не отримувала виконавчий лист та не предявляла його до виконання.

Доводи ОСОБА_1 про те, що протягом 8 місяців після винесення рішення вона була відсутня в м. Суми, так як перебувала в м. Києві, де проходила лікування її мати - суд не може прийняти до уваги, оскільки ці доводи не підтверджені жодними доказами.

Довідка МСЕК відносно ОСОБА_3 від 21.04.2015 року підтверджує лише статус даної особи як інваліда 1 групи з ураженням ОРА, однак не доводить відсутність ОСОБА_1 протягом тривалого терміну в м. Суми, і не доводить, що саме ОСОБА_1 здійснювала постійний догляд за ОСОБА_3 (а.с.180).

Крім того, як вбачається з матеріалів цивільної справи, вже після постановлення рішення у справі, ОСОБА_1 ще неодноразово зверталась до суду з різними заявами (про розяснення рішення, про виправлення описки), брала участь у судових засіданнях, особисто отримувала копії ухвал, отримувала судові повідомлення за місцем свого проживання (а.с. 124, 126, 128, 130, 132, 137, 153, 157), що свідчить про її обізнаність про рух у справі та про перебування заявника в цей період в м. Суми.

Будь-яких інших доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_1 не надала, а та причина, що вона забула про виконавчий лист не є поважною.

Враховуючи викладене, суд вважає, що строк для предявлення виконавчого документа до виконання пропущено заявником не з поважних причин, а тому заява про поновлення строку для предявлення на виконання виконавчого листа не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 371 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для предявлення на виконання виконавчого листа відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова