ухвала

іменем україни

20 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди та визнання недійсним договору будівельного підряду, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що влітку 2012 року він вирішив відремонтувати свій власний будинок по АДРЕСА_1 і найняв бригаду майстрів-будівельників для проведення ремонтно-будівельних робіт, серед яких були: ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_5

Будучи безробітними, зазначені особи були найняті позивачем, як досвідчені майстри-тесляри, але, не маючи необхідної кваліфікації, виконали свою роботу із серйозними порушеннями технології будівництва і, скориставшись довірою позивача та його необізнаністю в будівництві, заволоділи його коштами шляхом шахрайства. Вони зобов'язалися швидко, якісно і недорого підняти будинок позивача, поміняти закладні бруси за денну плату в сумі 150 грн на кожного члена бригади, але провели роботи з істотними порушеннями, отримавши при цьому аванс в сумі 560 грн.

У своїй позовній заяві позивач вказував на те, що між ним та відповідачем відбувся усний договір будівельного підряду, що підтверджується товарними чеками і накладною на закупку будматеріалів.

З приводу неправомірних дій відповідача позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів і прокуратури щодо порушення кримінальної справи на інших підставах, однак відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в зв'язку з чим обґрунтовував в позовній заяві неправомірність дій (бездіяльність) правоохоронних органів.

Заподіяна позивачу моральна шкода, на його думку, виражається: у заволодінні його коштами шляхом обману; у зловживанні його довірою та необізнаністю в галузі будівництва; в неякісно проведеному ремонті його будинку; в недотриманні умов усного договору; в неповерненні своїх нечесно зароблених коштів; в незаконному позбавленні позивача можливості проживати в своєму будинку в зв'язку з істотним погіршенням експлуатаційно-технічного стану будівлі, користуватися житловими приміщеннями, проводити час на відкритому повітрі.

Зважаючи на викладене, позивач просив суд визнати його потерпілим внаслідок кримінального правопорушення; стягнути з відповідача 4 814,50 грн на відшкодування моральної шкоди; визнати недійсним договір підряду, укладений між ним та відповідачем; покласти на відповідача всі судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 18 лютого 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди та визнання недійсним договору будівельного підряду відмовлено повністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем, всупереч вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме - не доведено, що між позивачем та відповідачем було укладено усний договір будівельного підряду, а тому вимога позивача про розірвання цього договору є безпідставною та до задоволення не підлягає.

У зв'язку з встановленням судами безпідставності позовної вимоги про розірвання договору підряду та зважаючи на те, що вимога позивача про стягнення немайнової (моральної) шкоди має похідний характер від попередньої вимоги, суди вважали за необхідне в частині стягнення моральної шкоди також відмовити.

Вимога позивача про визнання його потерпілим внаслідок злочину не підлягає до задоволення, оскільки ця вимога не є вимогою цивільного характеру і не може бути розглянута судом в порядку цивільного судочинства.

Касаційна скарга містить викладення обставин справи та не містить доводів щодо порушення судами норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік І.М. Фаловська