АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 31 637,77 дол. США, що за курсом 23,45 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.12.2015 складає 741 905,71 грн. за кредитним договором №К3S0AK04836640 від 02.10.2007.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2016 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом не було здійснено належного дослідження розрахунку заборгованості наданого позивачем.

Представник позивача в судове засідання не прибув хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. На підставі викладеного та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Справа №755/388/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/12978/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням дати звернення до суду з позовом 25.12.2015 та встановленого умовами договору строку виконання зобов'язання до 02.10.2012, позивач звернувся до суду з позовом із пропуском строку позовної давності.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 02.10.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № K3S0AK04836640, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 32 082,22 доларів США на строк до 02.10.2012 (а. с. 8-10). Позивач виконав свої зобов'язання, надавши позичальнику кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 4 від 03.10.2007 (а. с. 11), а позичальник належним чином умови договору не виконує, у зв'язку з чим станом на 08.12.2015 виникла заборгованістьу розмірі 31 637,77 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8564,66 доларів США, що за курсом НБУ становить 200 841,28 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 1012,93 доларів США, що за курсом НБУ становить 23 753,21 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 625,68 доларів США, що за курсом НБУ становить 14 672,20 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язання у розмірі 21 434,50 доларів США, що за курсом НБУ становить 502 636,03 грн.відповідно до розрахунку заборгованості (а. с. 3-6, 42-148). Враховуючи вищевикладене позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що відповідач, який добровільно погодився на умови кредитного договору повинен їх виконувати в строки, а у разі несвоєчасного погашення кредиту сплачувати проценти.

Матеріали справи свідчать, що відповідач перестав сплачувати кошти за кредитним договором, в зв'язку з чим станом на08.12.2015 виникла заборгованістьу розмірі 31 637,77 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8564,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на становить 20 0841,28 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 1 012,93 доларів США, що за курсом НБУ становить 23 753,21 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 625,68 доларів США, що за курсом НБУ становить 14 672,20 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язання у розмірі 21 434,50 доларів США, що за курсом НБУ становить 502 636,03 грн.

Таким чином, у позичальника перед Банком виникли зобов'язання щодо повернення заборгованості за вказаним кредитом.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК Українипередбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК Українипочаток перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов.

Відповідно до ч. 3, 4ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Матеріали справи свідчать, щострок виконання зобов'язання за кредитним договором встановлено до 02.10.2012, а з відповідним позовом позивач звернувся25.12.2015, тобто з пропущеннямстроків встановленихст. 257 ЦК України.

При розгляді справи у суді відповідач заявив клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає висновки суду про відмову в задоволенні позову правильними.

Доводи апеляційної скарги про неналежне дослідження розрахунку заборгованості наданого позивачем є необґрунтованими та не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції.

За змістом ч. 3 ст.10, ч. 1 ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі та в судовому засіданні позивач не навів переконливих доказів, які б спростовували правильність висновків суду.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк