Номер провадження: 22-ц/785/5180/16
Головуючий у першій інстанції Бабаков
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О., Сватаненка В.І.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про стягнення боргу посилаючись на те, що 26.02.2008 року між матірю позивача та відповідачкою укладено договір позики, згідно якого мати позивача позичила відповідачці 35000 доларів США, з умовою повернення до 26.09.2008 року. Також 26.01.2009 року між матірю позивача та відповідачкою укладено договір позики, згідно якого мати позивача позичила відповідачці 15000 доларів США, з умовою повернення до 26.03.2009 року. Крім того мати позивача передала відповідачці на зберігання 44000 доларів США. Вказані договори позики, а також факт того що мати позивача передала відповідачці на зберігання 44000 доларів США оформлено власноруч написаними борговими розписками відповідачки.

В подальшому 27.09.2012 року мати позивача померла.

Після її смерті відкрилась спадщина, яку в рівних частках прийняли позивач та його брат третя особа по справі.

Позивач як спадкоємець своєї матері просить суд стягнути з відповідачки вказані суми.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 492800 грн. боргу, 3654 грн. судового збору, та 1000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 497454 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, додатково стягнувши зі ОСОБА_2 1818320 грн. за рахунок боргу та повернення майна яке знаходиться на утриманні відповідача.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 також звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року в частині задоволених вимог ОСОБА_1.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 26.02.2008 року між матірю позивача та відповідачкою укладено договір позики, згідно якого мати позивача позичила відповідачці 35000 доларів США, з умовою повернення до 26.09.2008 року. Також 26.01.2009 року між матірю позивача та відповідачкою укладено договір позики, згідно якого мати позивача позичила відповідачці 15000 доларів США, з умовою повернення до 26.03.2009 року. Крім того мати позивача передала відповідачці на зберігання 44000 доларів США.

Вказані факти сторонами не заперечувались, та підтверджено власноруч написаними борговими розписками відповідачки.

В подальшому 27.09.2012 року мати позивача померла. Після її смерті відкрилась спадщина, яку в рівних частках прийняли позивач та його брат третя особа по справі.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобовязується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідачка не надала суду доказів того, що вказані кошти були нею повернуті позивачу, або матері позивача, а наявність боргових розписок у позивача свідчить про те що вказаний борг відповідачкою не повернутий.

Крім того ані відповідачка ані її представники не пояснили суду природу боргової розписки по якої вона взяла на зберігання від матері позивача 44000 доларів США, а саме чи це був договір позики чи договір зберігання. Тому суд при вирішенні вказаного питання обгрунтовано виходив з тексту самої боргової розписки, де зазначено, що вказані кошти передані на зберігання.

Оскільки позивач не прийняв всю спадщину після смерті матері, а прийняв лише половину, іншу половину прийняв його брат, то позивач має право лише на половину вказаних коштів.

При цьому суд правильно дійшов висновку, що третя особа по справі брат позивача, не може вже відмовитись від спадщини на користь позивача, оскільки він вже є таким що прийняв спадщину, а відмовитися від спадщини він міг лише нотаріально на протязі шести місяців від дня відкриття спадщини, як того вимагає ст. 1273 ЦК України.

Також суд обгрунтовано вважав, що по договорам позики укладеним 26.02.2008 року та 26.01.2009 року сплив строк позовної давності. Вказаний строк позовної давності сплив ще за життя матері позивача, та про застосування вказаного строку заявлено стороною відповідачки, тому суд відповідно до ст. 257 ЦК України застосовує ці строки та відмовляє у задоволенні позову, в цій частині, з підстав пропуску позивачем строків позовної давності.

Щодо вимоги про повернення 44000 доларів США за договором зберігання, то суд правильно вважав, що оскільки в розписці відповідачки про отримання вказаних коштів на зберігання не зазначено строк коли повинні бути повернуті вказані кошти, то вказані кошти повинні бути повернуті за першою вимогою, як передбачено ч.2 ст. 938 ЦК України. Тому строк позовної давності за вказаним договором не сплив.

За таких обставин суд правильно дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення з відповідачки на користь позивача половини від 44000 доларів США переданих за договором зберігання, підлягає задоволенню.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районним судом повно і всебічно досліджено обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на порушення судом обставин сплинення строку давності, недостатнє обґрунтування судом часткового задоволення вимог позивача, неправильну оцінку судом спірних правовідносин щодо позики та зберігання грошових коштів, які є предметом спору, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким судом дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційних скарг не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, інд. 65069, АДРЕСА_1 4019,40 грн. судового збору на користь держави, рахунок отримувача 007 м. Одеса, Малиновський район, код 38016923.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.О. Суворов

ОСОБА_5