Провадження №22-ц/784/1613/16
Справа номер 488/2988/14-ц
Провадження номер 22-ц/784/1613/16 Головуючий суду першої інстанції: Безпрозванний В.В.
Категорія: 32 Суддя-доповідач апеляційного суду: Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Шагаєм О.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва

від 21 травня 2015 року,

ухвалене за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

11 червня 2014 року ОСОБА_3 пред'явила до ОСОБА_5 зазначений позов, який обґрунтувала наступним.

11 січня 2014 року близько 18 год.10 хв. на перехресті проспекту Жовтневого та вул.Металургів в м.Миколаєві відповідач, керуючи транспортним засобом «Peugeot» реєстраційний номер НОМЕР_1, порушивши правила дорожнього руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3

Постановою слідчого Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївської області від 27 січня 2014 року було встановлено порушення відповідачем правил дорожнього руху України, що стало наслідком наїзду на пішохода, а саме ОСОБА_3

Позивач вказувала, що нею внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були отримані тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких. У зв'язку з цим вона 20 днів знаходилася на стаціонарному лікуванні в Жовтневій центральній районній лікарні Миколаївської області. Внаслідок зазначеного нею витрачалися кошти на ліки та медичне обстеження в сумі 2 438 грн.19 коп.

Крім того, ОСОБА_3 вказувала, що внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень вона втратила можливість доглядати за своєю малолітньою дитиною, у зв'язку з чим вимушена була укласти договір щодо догляду за дитиною на суму 7 350 грн.

Позивачка також зазначала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було знищено дитячу коляску, вартість якої складає 2 450 грн., а також розірвано чоботи та куртку, в які вона була вдягнута в момент дорожньо-транспортної події, вартість яких складає 2 304 грн.

Вказуючи на зазначене, позивач просила стягнути з ОСОБА_5 вищезазначену майнову шкоду, а також моральну шкоду, яка була спричинена дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 15 000 грн.

Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 21 травня 2015 року позов задоволено частково. З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 стягнуто витрати на лікування в сумі 2 438 грн.19 коп., компенсацію вартості знищеного майна в сумі 4 754 грн., компенсацію витрат, пов'язаних із доглядом за дитиною, в сумі 7 350 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Додатковим рішенням того ж суду від 26 травня 2016 року з ОСОБА_5 на користь позивача стягнуто судовий збір в сумі 195 грн.42 коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_5 наполягав, що позивач не довела своїх вимог про стягнення майнової та моральної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що при встановлених обставинах та за наявних у справі доказів, відповідач повинен відшкодувати позивачці майнову шкоду у повному розмірі, зазначеному у позові, а моральну шкоду частково на суму 5000 грн.

Між тим, у повній мірі з таким висновком суду неможна погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частина 2 статті 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, справи про адміністративне правопорушення №488/1251/14-ц, матеріалів досудового розслідування №0000008 від 12.01.2014 р., 11 січня 2014 року близько 18 год.10 хв. на перехресті проспекту Жовтневого та вул.Металургів в м.Миколаєві ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом «Peugeot» реєстраційний номер НОМЕР_1, порушивши правила дорожнього руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка переходила разом з чоловіком та дочкою дорогу по пішохідному переходу.

Постановою слідчого Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області від 27 січня 2014 року про закриття кримінального провадження було встановлено, що відповідач порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на позивача, яка в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку 1 ступеню, забою м'яких тканин голови та ніжних кінцівок, грудної клітини, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №11 від 16.01.2014 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Однак, притягненню до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 не підлягає через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, диспозиція якої передбачає завдання потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. У зв'язку з цим матеріали були спрямовані для притягнення відповідача до адміністративної відповідальності (а.с.6-10).

Між тим, зазначеного не відбулося через сплив строку накладення на правопорушника адміністративного стягнення, що випливає з постанови Корабельного районного суду м.Миколаєва від 01 квітня 2014 року (а.с.35).

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6822859 від 30.10.2013 року, який був виданий ПрАТ «Страхова компанія Дніпроінмед», з вказаної дати до 29 жовтня 2014 року вищенаведений автомобіль був забезпеченим транспортним засобом. За вказаним полісом ліміт відповідальності за спричинення шкоди здоров'ю потерпілого складав 100 000 грн., а майну - 50 000 грн. (а.с.77).

Згідно з виписним епікризом №340/77 Жовтневої центральної районної лікарні Миколаївської області позивач з 12 січня по 04 лютого 2014 року знаходилася на стаціонарному лікуванні у даній лікарні, під час якого отримувала лікування такими лікарськими засобами: Л-Лзин на фізрозчині, глюкоза, пирацетам, вітамін С, дексалгин, фезам, вестибо, тривалумен, алое, тонгинал, ресорбилакт, мідокалм, гепаринова мазь, латрен, лідаза, вітамін В1 (а.с.15).

Відповідно до наданих позивачем чеків, зазначені в виписному епікризі лікарські засоби, допоміжні речовини та інше медичне устаткування були придбані на загальну суму 1414 грн.91 коп. (а.с.18-27).

Згідно з поясненнями позивача, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час дорожньо-транспортної події було розірвано чоботи та куртку загальною вартістю 2 304 грн., в які була одягнена позивач, а також зламано дитячу коляску вартістю 2 450 грн., яку позивач везла через дорогу.

Вартість вказаних речей підтверджена чеками (а.с.16, 17).

На час знаходження позивача на лікуванні вона уклала 12 січня 2014 року з ПП «ОСОБА_9.» договір про догляд за дочкою віком 1 рік 3 місяці, згідно з яким послуги даного підприємства коштували ОСОБА_3 7350 грн. (а.с.11-14).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 є вірним, оскільки з представлених суду доказів вбачається факт порушення відповідачем Правил дорожнього руху, що призвело до спричинення позивачу легких тілесних ушкоджень, у зв'язку з чим вона перебувала на стаціонарному лікуванні, пошкодження її майна, а саме одягу та дитячої коляски, а також необхідності здійснення нянею догляду за дитиною позивача, оскільки вона самостійно не мала змоги її доглядати.

Суд повно і всебічно дослідивши обставини справи, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення у повному обсязі позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача майнової шкоди за пошкодження одягу та коляски, а також витрат по догляду за дитиною.

Виходячи з сукупності наявних у справі доказів, суд вірно зазначив, що позивач довів зазначені вимоги про стягнення майнової шкоди у повному обсязі.

Між тим, суд першої інстанції помилково вважав, що майнова шкода, пов'язана з витратами на лікування позивача підлягає задоволенню на суму 2438 грн.19 коп.

Наявний у справі виписний епікриз позивача та надані нею квитанції підтверджують факт придбання нею призначених лікарем медикаментів тільки на суму 1414 грн.91 коп. Інші ліки, які зазначені у квитанціях, не відображені лікарем як такі, що застосовувалися при лікуванні, а тому їх вартість не може бути стягнута з відповідача.

За такого, рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди у зв'язку з витратами на лікування підлягає зміні. Відповідач повинен відшкодувати відповідачу зазначену шкоду, яка підтверджена належними доказами, а саме 1414 грн.91 коп.

Що ж стосується висновку суду в частині вирішення позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, то він також є вірним, оскільки матеріали справи свідчать про наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки внаслідок тілесних ушкоджень позивач відчувала фізичний біль та переносила душевні страждання.

Однак, з урахуванням характеру протиправних дій ОСОБА_5, глибини та обсягу завданих ним страждань, на думку колегії суддів, зазначена судом сума є надто завищеною, тому розмір відшкодування моральної шкоди підлягає зміні до 2000 грн., що відповідає принципу розумності та справедливості.

За такого рішення суду у вказаній частині підлягає зміні, а саме моральна шкода підлягає відшкодуванню не на сумі 5000 грн., а на суму 2000 грн.

У зв'язку з частковою зміною рішення районного суду по двох позовних вимогах оскаржуване рішення суду підлягає також зміні в частині зазначення загальної суми стягнення майнової та моральної шкоди з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, а саме зазначена сума буде становити не 19 542 грн. 19 коп., а 15 518 грн.91 коп.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на недоведеність позивачем позовних вимог про стягнення майнової шкоди за пошкодження одягу та коляски та витрат по догляду за дитиною спростовуються матеріалами справи. Згідно з поясненнями свідків дитяча коляска зазнала пошкоджень. Що ж стосується одягу, то наявні у позивача тілесні ушкодження свідчать про те, що вдягнутий на ній під час дорожньо-транспортної події одяг було пошкоджено. Витрати позивача на няню для дитини були пов'язані з тим, що вона знаходилася на стаціонарному лікуванні через порушення саме відповідачем Правил дорожнього руху.

А тому, наявні підстави для відшкодування цієї майнової шкоди відповідачем.

Доводи відповідача про те, що шкода підлягає відшкодуванню страховою компанією, є помилковими, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 21 травня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди у зв'язку з витратами на лікування та моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у зв'язку з витратами на лікування у сумі 1414 грн.91 коп. та моральну шкоду у сумі 2000 грн.

Рішення суду в частині вирішення інших позовних вимог залишити без змін.

Рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 21 травня 2015 року в частині зазначення загальної суми стягнення майнової та моральної шкоди з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 змінити з 19 542 грн. 19 коп. на 15 518 грн.91 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: