АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №649/301/16-ц Головуючий в І інстанції: Соловйов В.В.
Провадження №22-ц/791/1779/2016 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 21 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Фермерського господарства «Дніпро» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року позивачі звернулися до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що у 2008 році між ними та відповідачем були укладені договори оренди належних їм земельних ділянок. Згідно пункту 10 укладених договорів орендна плата вноситься один раз у рік до 20 числа останнього за звітний рік місяця. Посилаючись на те, що на момент звернення до суду з даним позовом відповідач розрахунки по орендній платі з ними не провів взагалі, що є порушенням умов договорів оренди, позивачі просили суд розірвати укладені договори оренди земельних ділянок.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 21 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило..

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що передбачені законом та договорами оренди землі підстави для розірвання договорів відсутні.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду і вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що у 2008 році між селянським (фермерським) господарством «Дніпро» та ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були укладені договори оренди землі, які зареєстровані у Великолепетиському районному відділі Херсонської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи від 19 лютого 2008 року, і відповідно до умов яких орендодавці передали орендарю в строкове платне користування належні їм земельні ділянки сільськогосподарського призначення (а.с.7-15).

Пунктами 7, 8,10 договорів оренди передбачено, що договори укладено терміном на 10 років, орендна плата вноситься орендарем у грошовій або натуральній формі у розмірі 1,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки один раз у рік до 20 числа останнього за звітний рік місяця.

Як на підставу для розірвання договорів позивачі посилалась на несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати за 2015 рік.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі ? це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст.21 вказаного Закону розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Відповідно до ст.651 ЦК України, ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та п.35 договорів оренди на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Під систематичною несплатою орендної плати є така несплата два і більше рази, тобто ознакою систематичності можна вважати кожен наступний (другий) випадок несплати орендної плати.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з приписами ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Оскільки позивачі не надали належних і допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем їхніх прав щодо систематичного та своєчасного отримання орендної плати, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для розірвання договорів оренди.

Крім того, під час розгляду справи також було встановлено факт навмисного ухилення позивачів від отримання орендної плати. Представник відповідача стверджував, а представник позивачів не заперечував, що представник ФГ «Дніпро» звертався до позивачів з приводу сплати орендної плати за 2015 рік, однак останні відмовилися від її отримання з невідомих причин.

Матеріали справи не містять будь-яких об'єктивних даних про відмову ФГ «Дніпро» у виплаті орендодавцям орендної плати за 2015 рік.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів не приймаються до уваги як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий І.А.Капітан

Судді: Л.І.Вербицька

ОСОБА_3