Єдиний унікальний номер 725/1865/16-ц
Номер провадження 4-с/725/18/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Войтун О. Б.

при секретарі Ільєвській О.

за участю заявника ОСОБА_1

державного виконавця Антишиної Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання дій (бездіяльності) головного державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2 неправомірними, визнання постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 листопада 2015 року незаконною та її скасування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаною вище скаргою.

Посилався на те, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21 липня 2015 року зобовязано Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №9 перерахувати нараховану йому заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2012 року по 01 травня 2015 року з урахуванням актів претензій від 14.09.2011 року, 27.12.2014 року, 02.03.2015 року та з урахуванням пільг на три особи.

На підставі його заяви та виданого судом виконавчого листа, державний виконавець Антишина Г.М. 21 вересня 2015 року винесла постанову про відкриття виконавчого провадження.

23 листопада 2015 року державним виконавцем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку із тим, що нібито боржник в повному обсязі виконав рішення суду.

Однак, на його думку, вказані дії державного виконавця є неправомірними, а постанова про закінчення виконавчого провадження незаконною.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно матеріалів виконавчого провадження постанова про закінчення виконавчого провадження винесена на підставі наказу начальника КЖРЕП №9 Про проведення перерахунку по квартирній платі №45 від 07.10.2015 року, наказу Про проведення перерахунків за ненадані послуги №46 від 08.10.2015 року, а також розрахунків (перерахунку) нарахованої заборгованості.

Разом з тим, вказані накази не містять обовязкового значення про зобовязання боржника провести перерахунок нарахованої заборгованості.

Крім того, боржником невірно та не в повному обсязі здійснено розрахунок заборгованості, а лише за період з 01.01.2015 року по жовтень 2015 року, без урахування актів-претензій від 14.09.2011р., 27.12.2014р., 02.03.2015р.

Також постанова про закінчення виконавчого провадження затверджена не уповноваженою на те особою та всупереч вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

Просив визнати дії, бездіяльність державного виконавця Антишиної Г.М. неправомірними, а постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.11.2015 року незаконною та скасувати її.

Під час розгляду справи заявник ОСОБА_1 скаргу підтримав в повному обємі та підтвердив, викладені у ній обставини.

Державний виконавець Антишина Г.М. в судове засідання не зявилась незважаючи на те, що повідомлялась про час та місце розгляду скарги.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у 10 ти денний термін, а також враховуючи вимоги п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, відповідно до якого відкладення чи оголошення перерви в розгляді скарги здійснюється в межах визначеного законом строку розгляду скарги, та з метою недопущення порушень строків розгляду справи, судом прийнято рішення про розгляд даної скарги без участі державного виконавця.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга ОСОБА_1 обґрунтована, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21 липня 2015 року зобовязано Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №9 перерахувати нараховану ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2012 року по 01 травня 2015 року з урахуванням актів претензій від 14 вересня 2011 року, 27 грудня 2014 року, 02 березня 2015 року та з урахуванням пільг на три особи.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Таким чином, 15 вересня 2015 року Першотравневим районним судом м.Чернівці, за заявою ОСОБА_1, було видано виконавчий лист №725/2331/15-ц (а.с.3).

Відповідно до ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).Постановою державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_2 від 21 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного вище виконавчого листа (а.с.4 ).

Частиною 1 ст.6, ч.ч.1,2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до Закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Водночас, сторони виконавчого провадження мають сумлінно користуватися усіма наданими їм правами зметою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, що полягає у виконанні вимог державного виконавця.

Згідно розяснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Отже, державний виконавець Антишина Г.М., користуючись своїми правами та обовязками, передбаченими Законом Про виконавче провадження здійснила заходи примусового виконання рішення суду.

З метою виконання рішення суду, начальником КЖРЕП №9 було винесено 07.10.2015 року наказ Про проведення перерахунку по квартирній платі №45 та 08.10.2015 року наказ Про проведення перерахунків за ненадані послуги №46. На підставі яких, було здійснено розрахунок (перерахунок) нарахованої заборгованості (а.с.6-9).

Таким чином, державний виконавець Антишина Г.М. прийшла до висновку, що рішення суду виконано в повному обсязі, у звязку із чим 23 листопада 2015 року винесла постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.5).

Пунктом 8 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Разом з тим, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що державний виконавець помилково та передчасно дійшла до вказаного висновку, виходячи з наступних підстав:

Так, із наданих боржником розрахунків вбачається, що ОСОБА_1 здійснено перерахунок нарахованої заборгованості.

Однак, на погляд суду, вказаний розрахунок є не повним, оскільки перерахунок нарахованої заборгованості здійснено тільки за період з січня 2015 року по жовтень 2015 року без урахування актів-претензій від 14.09.2011 року, 27.12.2014 року, 02.03.2015 року.

Отже, враховуючи те, що суд зобовязав КЖРЕП №9 перерахувати нараховану заборгованість заявнику за період з 01 січня 2012 року по 01 травня 2015 року з урахуванням актів претензій від 14.09.2011 року, 27.12.2014 року, 02.03.2015 року, суд вважає, що державний виконавець прийшов до передчасного висновку щодо закінчення виконавчого провадження.

Проаналізувавши та оцінивши наведені вище обставини та письмові докази, суд приходить до переконливого висновку про те, що державним виконавцем не в повній мірі виконано рішення суду, а тому його дії слід визнати неправомірними, а постанову про закінчення виконавчого провадження незаконною та її скасувати.

Разом з тим, суд вважає, що заявник ОСОБА_1 безпідставно посилається, як на підставу задоволення скарги на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження є нелегітимною, оскільки затверджена заступником начальника Першотравневого ВДВС ОСОБА_3, який не наділений цим правом, виходячи з наступного:

Так, ч.3 ст.49 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

З метою визначення окремих питань організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, законодавцем, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», було розроблено Інструкцію з організації примусового виконання рішень.

Відповідно до абзацу ґ) п.п.1.5.1. пункту 1.5 розділу І вказаної Інструкції постанова складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишається у виконавчому провадженні, а інші (копії) направляються за належністю і у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією, затверджуються начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою.

Як вбачається із постанови про закінчення виконавчого провадження вона затверджена заступником начальника відділу Першотравневого відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець Антишина Г.М.

Отже, враховуючи те, що постанова про закінчення виконавчого провадження затверджена особою, яка наділена цим правом, суд вважає, безпідставними посилання заявника на те, що постанова є незаконною.

На підставі вище викладеного та керуючись Інструкцію з організації примусового виконання рішень, ст.ст. 1, 2, 6, 11, 12, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 11, 60, 208, 209, 293, 295, 375, 383, 385, 386, 387, 388 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати дії, бездіяльність головного державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2 - неправомірними.

Визнати постанову державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 23 листопада 2015 року незаконною та скасувати її.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун