У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, за касаційною скаргою комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» на рішення апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що у під'їзді будинку АДРЕСА_1 встановлено металеві двері з комплектом домофонних пристроїв, за що вони сплачують абонентську плату і по сьогоднішній день.

З 6 березня 2014 року дільниця комунального підприємства «Жилкомсервіс» № 4 почала надсилати повідомлення і квитанції, у яких зазначено платіж «Домофон» і нараховано за лютий 2014 року 5 грн 50 коп.

Зазначають, що сума нарахована відповідно до публічного договору, опублікованого 28 грудня 2013 року у випуску газети «Харьковские известия», на підставі рішення Харківської міської ради від 25 вересня 2013 року № 1290/13 «Про затвердження Порядку встановлення та утримання пристроїв замково-переговорного зв'язку у багатоквартирних житлових будинках комунальної власності територіальної громади м. Харкова» та рішення Харківської міської ради від 25 грудня 2013 року № 1390/13 «Про комунальну власність м. Харкова». Проте зазначені рішення міської ради були скасовані постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2014 року.

З комунальним спеціалізованим підприємством «Харківгорліфт» (далі - КСП «Харківгорліфт») договір про надання послуг по технічному обслуговуванню абонентського пристрою не укладався, позивачі неодноразово звертались до відповідача з проханням припинити нарахування, але нарахування за користування домофоном здійснюється, що є незаконним та протиправним. При цьому, через попередження відключити домофон внаслідок заборгованості вони помилково сплачували суми, вказані у квитанціях.

19 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до відповідача із заявою про розірвання публічного договору та припинення нарахування за послугу, яку вони не надають. У відповіді від 23 січня 2015 року вказано, що договір вважається розірваним і буде проведена робота з відключення трубки-пристрою. Без їх відома домофон був виключений та всі проводи домофонного зв'язку демонтовано. Для відновлення абонентського пристрою позивачі звернулися до фахівця. Вартість ремонту склала 97 грн 47 коп.

Однак нарахування і досі продовжуються, що приводить до нервових потрясінь. Позивачі звернулися до прокурора Дзержинського району м. Харкова та отримали лист про те, що договір є розірваний, а борг анульований, але такі відомості не відповідають дійсності, оскільки нарахування здійснюється по цей час.

Наявність квитанцій з нарахуванням боргу, дії працівників відповідача призвели до погіршення стану здоров'я позивачів, внаслідок чого вони змушені витрачати грошові кошти на лікування. Таким чином, просили задовольнити позов.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 5 жовтня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2015 року рішення Київського районного суду міста Харкова від 5 жовтня 2015 року у частині відшкодування моральної шкоди - скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з КСП «Харківгорліфт» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 500 грн кожному. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі КСП «Харківгорліфт» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що позивачами не доведено, що саме борг або вимога сплати за домофон спричинило погіршення стану їх здоров'я, що саме відповідачем були зіпсовані дроти домофону, тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. Відмовляючи позивачам у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходив із того, що відсутня вина відповідача, що є обов'язковою складовою для застосування норм ч. 1 ст. 1167 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що позивачі є пенсіонерами, інвалідами ІІ групи і необґрунтоване неодноразове направлення на їх адресу квитанцій про сплату коштів за користування домофоном порушує їх звичайний спосіб життя, а тому наявні підстави для відшкодування моральної шкоди у розмірі по 500 грн кожному з відповідачів.

Проте погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Судами установлено, що позивачі є пенсіонерами, інвалідами 2 групи, зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1.

25 лютого 2013 року між позивачем ОСОБА_3 та ВАТ «Техкомсервіс-Україна» було укладено договір № 369913 про надання послуг з технічного обслуговування абонентського пристрою, відповідно до якого абонент доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання з технічного обслуговування абонентського пристрою, встановленого у квартирі АДРЕСА_1.

Також установлено, що рішенням Харківської міської ради від 25 грудня 2013 року № 1390/13 «Про комунальну власність м. Харкова» на підставі Порядку виявлення, обліку та зберігання безхазяйного майна, прийняття цього майна до комунальної власності міста Харкова та подальшого розпорядження ним, затвердженого рішенням 48 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 22 вересня 2010 року № 234/10, пристрій замково-переговорного зв'язку, розташований в під'їзді № 3 у будинку АДРЕСА_1, прийнято до комунальної власності м. Харкова і з 1 лютого 2014 року розпочато обслуговування вказаної інженерної системи на підставі наказу директора Департаменту житлового господарства від 27 грудня 2013 року № 751 та договору, надрукованого в офіційному друкованому виданні Харківської міської ради - газеті «Харьковские Известия» від 28 грудня 2013 року.

Таким чином, правовідносини між власниками квартири з приводу надання послуг та його утримання і обслуговування і особою, яка надає такі послуги, виникають на підставі укладеного між ними договору.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Цифрал Сервіс Люкс», товариства з обмеженою відповідальністю «Домофони України Харків» до Харківської міської ради, третя особа - КСП «Харківгорліфт», про визнання протиправними та скасування рішень позов задоволено. Визнано незаконними та такими, що підлягають скасуванню, рішення Харківської міської ради від 25 вересня 2013 року № 1290/13 «Про затвердження Порядку встановлення та утримання пристроїв замково-переговорного зв'язку у багатоквартирних житлових будинках комунальної власності територіальної громади м. Харкова та про комунальну власність м. Харкова» та рішення Харківської міської ради від 25 грудня 2013 року № 1390/13 «Про комунальну власність м. Харкова» у частині п. 156 додатка 2 до рішення 9 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про комунальну власність м. Харкова» від 25 грудня 2013 року за № 1390/13.

Таким чином, нарахування та сплата відповідачу коштів за користування пристроями замково-переговорного зв'язку є необґрунтованими.

19 грудня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору, опублікованого в спеціальному випуску «Харьковские известия» від 28 грудня 2013 року.

23 січня 2015 року КСП «Харківгорліфт» Харківської міської ради надало відповідь, з якої убачається, що договір вважається розірваним з 1 лютого 2015 року за відповідною адресою буде проведено роботу з відключення трубки пристрою, проте станом на 1 січня 2015 року наявний борг у розмірі 5 грн 50 коп., який слід сплатити.

Також ОСОБА_3 звернулась до прокурора Дзержинського району м. Харкова, оскільки плата за домофон продовжує нараховуватись.

Відповідно до листа юридичного департаменту Харківської міської ради від 15 липня 2015 року, договір на обслуговування пристрою замково-переговорного зв'язку розірвано, нарахування припинено, борг, який помилково нараховано, анульовано.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, п. п. 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Позивачі зазначають, що внаслідок неправомірних дій відповідача щодо направлення на їх адресу квитанцій про сплату коштів за користування домофоном у них погіршився стан здоров'я та саме відповідачем були демонтовані проводи домофонного зв'язку.

Статтями 59, 60 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У матеріалах справи відсутні відповідні докази, позивачами не доведено, що саме внаслідок направлення на їх адресу квитанцій про оплату коштів за користування домофоном призвело до погіршення стану їх здоров'я, що саме відповідачем демонтовано дроти домофону.

За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позову та стягнення моральної шкоди є помилковим. При цьому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відшкодування шкоди, оскільки позивачами не доведено підставності заявлених вимог.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 339 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2015 року скасувати, рішення Київського районного суду м. Харкова від 5 жовтня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана