АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

суддів: Кривчун Т.О., Карнауха П.М.,

при секретарі Філоненко О.В.,

за участі адвоката ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 травня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Перша полтавська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту нікчемним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 травня 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту нікчемним залишено без задоволення.

Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 квітня 2015 року.

З зазначеним рішенням місцевого суду не погодився позивач, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній сказі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Апелянт вказує, що суд не дав належної оцінки показанням свідків, які підтвердили, що ОСОБА_6 мав поганий зір, який не дозволив би йому самостійно прочитати текст заповіту, а тому його посвідчення вимагало присутності не менш як двох свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга підлягає відхиленню з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції було встановлено, що 15 липня 2010 року о 10 год. 40 хв. ОСОБА_6, на випадок своєї смерті зробив розпорядження: все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме йому на день його смерті та те, на що він за законом матиме право, заповів повністю ОСОБА_5 ОСОБА_7 заповіт на прохання заповідача виготовлений нотаріусом за допомогою компютерної техніки. В заповіті мається запис: «Мною текст заповіту прочитано, з моїх слів записаний вірно. Підпис». Даний заповіт посвідчено 15 липня 2010 року державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори. Заповіт записаний державним нотаріусом зі слів ОСОБА_6, прочитаний уголос заповідачем власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. У звязку із неміччю заповідача (ліквідатор аварії на ЧАЕС 2 кат.) заповіт посвідчено на дому за адресою: АДРЕСА_1, після попереднього виїзду нотаріуса до заповідача для обговорення проекту заповіту /т. 4 а.с.13/.

09 вересня 2010 року в м. Полтаві помер ОСОБА_6, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 171762, зареєстроване та видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області.

Згідно до заповіту від 10 листопада 2011 року, ОСОБА_8 заповів все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося та з чого не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому за законом на день його смерті ОСОБА_4 /т .4 а.с. 7/.

Згідно до копії свідоцтва про укладення шлюбі серії І-КЕ № 295073, 29 травня 1975 року було укладено шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 /т. 4 а.с.10/.

Із копії свідоцтва про народження серії ЯС № 626136 вбачається, що ОСОБА_10 народилася 03 квітня 1948 року. Матірю записано ОСОБА_11. /т. 4 а.с.10/.

16 листопада 1968 року ОСОБА_12 та ОСОБА_13 уклали шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії І АБ № 207862.

ОСОБА_4 народилася 28 листопада 1969 року в м. Полтаві, матірю записано ОСОБА_14, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії VІІІ УР № 10551980 /т .4 а.с.12/.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 15 липня 2014 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2014 року скасовано. Ухвалено інше рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Перша полтавська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним.

Із мотивувальної частини рішення слідує, що доказів того, що на момент складання заповіту ОСОБА_6 знаходився в такому фізичному стані, що не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не здобуто як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції. Акт судово-психіатричного експерта № 164 від 20 березня 2014 року цю обставину також підтвердив. В процесі судових засідань доказів того, що при складанні заповіту ОСОБА_6 мав місце обман або він вчинив свої дії внаслідок психологічного тиску також здобуто не було /т. 3 а.с.22-23/.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду України від 16 жовтня 2014 року касаційна скарга ОСОБА_4 відхилена. Рішення апеляційного суду Полтавської області від 15 липня 2014 року залишено без змін /т. 3 а.с. 50-51/.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04 грудня 2014 року, позов ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_2, яка розташована на 5 поверсі 5- поверхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 40,6 кв.м., загальною площею 55 кв.м. в порядку спадкування після померлого 09 вересня 2010 року ОСОБА_6 /т. 4 а.с.49-50/.

Згідно висновку посмертної комісійної судово-медичної експертизи № 2 від 01 лютого 2016 року на підставі представленої медичної документації ОСОБА_6 станом на 15 липня 2010 року хворів на новоутворення правої легені з двобічним метастазуванням у легені, двобічним плевритом (T4 N2 M1), клінічна група ІV; ішемічну хворобу серця; стенокардію напруги, ф.к.ІІІ, кардіосклероз атеросклеротичний та постінфорктний, кальциноз аортальних клапанів, недостатність мі трального клапану, миготливу аритмію, серцеву недостатність ІІ А ступеню; гіпертонічну хворобу ІІІ ст.; хронічну дисциркуляторну енцефалопатію ІІ ступеню з астенічним синдромом, остеохондроз, хронічний холецистопанк реатит, хронічний гепатит з порушенням гепатоцелюлярної функції І ст.; сечокамяну хворобу, хронічний простатит, аденому простати, вторинну анемію.

ОСОБА_6 перебував на диспансерному обліку у Полтавському обласному клінічному онкологічному диспансері у звязку із наявністю в нього новоутворення правої легені з двобічним метастазуванням у легені (T4 N2 M1), клінічна група ІV.

Окрім вищеперерахованого у ОСОБА_6 з 2005 року була відкритокутова розвинена з нормальним внутрішньо очним тиском глаукома обох очей.

У звязку з тим, що останні показники полів зору, гостроти зору та внутрішньо очного тиску ОСОБА_6 у наданій медичній документації датовані 28 липня 2009 роком, тобто, задовго до 15 липня 2010 року, а характер виявленого захворювання очей передбачає його поступове прогресування з погіршенням функції зору, категорично стверджувати, що ОСОБА_6 станом на 15 липня 2010 року міг або ж не міг розрізняти текст, виконаний шрифтом з висотою літер 2 мм, неможливо. /т. 4 а.с. 185-200/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що на час підписання заповіту 5липня 2010 року, ОСОБА_6 через вади зору не міг прочитати заповіт.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, керуючись наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі виконання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 1247 ЦК України визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Частиною 4 статті 207 ЦК України, що встановлює вимоги до письмової форми правочину, яким є й заповіт, передбачено, що якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа; підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно частини 2 статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, у цьому разі заповіт має бути в голос прочитаний заповідачем, якщо заповідач не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.

Статтею 1253 ЦК України визначено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом 3 частини 2 статті 1248 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Отже, аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що присутність свідків при посвідченні заповіту є обовязковою лише у тому випадку, якщо заповідач не міг самостійно прочитати заповіт, у такому випадку, свідки, при яких було здійснено посвідчення заповіту зачитують його вголос і ставлять свої підписи, про що зазначається в заповіті.

Проте, як вбачається зі змісту заповіту, під час його посвідчення свідки присутні не були. Факт самостійного прочитання тексту заповіту заповідачем підтверджується власноруч зробленим записом «Мною текст заповіту прочитано, з моїх слів записаний вірно. Підпис». Факт належності ОСОБА_6 підпису і вищевикладеного запису в заповіті, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Зазначене підтверджується показами свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_5, які стверджували, що ОСОБА_6 хоч і мав вади зору, проте, користуючись окулярами читав, дивися телевізор, керував автомобілем, а тому цілком міг прочитати текст заповіту без сторонньої допомоги.

Доводи апеляційної скарги щодо фізичної неможливості особисто прочитати заповіт ОСОБА_6 через його захворювання, які виключають вірогідність бачити шрифт такого розміру, яким було надруковано заповіт, спростовуються висновками експерта (експертизи за матеріалами справи) № 2 по визначенню стану здоровя громадянина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якої члени комісії дійшли висновку, що категорично стверджувати, що ОСОБА_6, станом на 15 липня 2010 року, міг або ж не міг розрізняти текст, виконаний шрифтом з висотою літер 2мм, неможливо.

Таким чином, колегія суддів, повно та всебічно дослідивши факти, які обґрунтовують вимоги та заперечення сторін щодо нікчемності заповіту, оцінивши у відповідності до вимог процесуального закону здобуті докази, вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо недоведеності позивачкою порушення порядку посвідчення оскаржуваного нею заповіту, а саме не самостійного прочитання заповідачем тексту заповіту, оскільки нею не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження існування обставин, які унеможливили б особисте прочитання ОСОБА_6 тексту завповіту.

Отже, виходячи з факту належності підпису у заповіті заповідачу, а також відповідності його запису про самостійне прочитання тексту заповіту дійсності, судова колегія не вбачає підстав для визнання заповіту нікчемним через відсутність свідків при його посвідченні, так як за наведених обставин справи їх присутність при посвідченні заповіту є необовязковою.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання апелянта на незаконність рішення зводяться до власного вибіркового тлумачення норм матеріального і процесуального права без повного і системного їх аналізу, не спростовують висновків місцевого суду, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

За таких обставин, враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення місцевого суду, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя (підпис) О. В. Чумак

Судді: (підпис) ОСОБА_7

(підпис) ОСОБА_17

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1