Справа № 744/491/16-ц
Провадження по справі № 2/744/117/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі Фільчаговій Г. В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Семенівка Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» про стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, подав до Семенівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до відповідача, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок», згідно даних якої позивач просить стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» на його користь недонараховану заробітну плату до мінімального розміру заробітної плати за січень, лютий, жовтень, листопад 2004 року, січень, березень, квітень, травень, листопад, грудень 2005 року, квітень, липень, листопад 2006 року у сумі 445 гривень 36 копійок; зобовязати Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» донарахувати та виплатити йому заробітну плату за період з 01 серпня 2005 року по 12 березня 2007 року з розрахунку повного робочого дня, з урахуванням вже сплачених сум; зобовязати Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» нарахувати та виплатити йому компенсацію за невикористану відпустку при звільненні за період з 01 січня 2001 року по 12 березня 2007 року.

В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачем, ОСОБА_1 у позові зазначено про те, що з 1974 року він працював ветфельдшером у колгоспі «Рассвет». Згідно протоколу № 3 від 01.03.2000 року колгосп «Рассвет» реорганізовано у СТОВ «Агрофірма «Світанок» з 01.03.2000 року. 12 березня 2007 року його було звільнено з роботи СТОВ «Агрофірма «Світанок» за згодою сторін (ст. 36 Кодексу законів про працю України). За час роботи у СТОВ «Агрофірма «Світанок» з 01.03.2000 року по час звільнення постійно порушувалися його права, недонараховувалася або взагалі не нараховувалася заробітна плата, не сплачувалася компенсація за невикористані відпустки, що підтверджується наступним.

У 2014 році з приводу порушення його трудових прав позивач звернувся з заявою до Територіальної державної інспекції з питань праці у Чернігівській області (далі - інспекція). Після проведення перевірки інспекцією йому було надіслано лист за вих. № 332/25-Г126/20-05 від 04.04.2014 року, згідно якого у СТОВ «Агрофірма «Світанок» виявлені суттєві порушення його трудових прав. А саме у листі зазначено наступне. Статтею 30 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Однак, табеля обліку робочого часу за період з 2000 року по 2007 рік на підприємстві не велись, що унеможливлює встановити на яких умовах він працював, так як відсутні документи, за якими можливо встановити режим роботи та достовірний облік виконуваної роботи, надання вихідних днів, можливе залучення до роботи у вихідні і святкові дні, до роботи у понадурочний та нічний час, що в свою чергу є підставою для нарахування заробітної плати, чим порушені вимоги ст. 30 Закону України «Про оплату праці». Згідно особового рахунку та проставлених в ньому відпрацьованих годин існують випадки недотримання мінімальної заробітної плати. Так, мінімальний розмір заробітної плати з 01.01.2004 року складає 205 гривень, з 01.09.2004 - 237 гривень, з 01.01.2005 - 262 гривні, з 01.04.2005 - 290 гривень, з 01.07.2005 - 310 гривень, з 01.09.2005 - 332 гривні, з 01.01.2006 - 350 гривень, з 01.07.2006 - 375 гривень.

Всупереч чинного законодавства, при нарахуванні заробітної плати не дотримувався законодавчо визначений розмір заробітної плати, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці. Так: у січні 2004 року ним відпрацьовано 130 годин, за що нараховано 150,01 гривень, замість 167,60 гривень; у лютому 2004 року відпрацьовано 120 годин, за що нараховано 150,00 гривень, замість 153,75 гривень; у жовтні 2004 року відпрацьовано 168 годин, за що нараховано 210,00 гривень, замість 237,00 гривень; у листопаді 2004 року відпрацьовано 163 години, за що нараховано 210,00 гривень, замість 219,49 гривень; у січні 2005 року відпрацьовано 131 годину, за що нараховано 210,00 гривень, замість 227,30 гривень; у березні 2005 року відпрацьовано 155 годин, за що нараховано 210,00 гривень, замість 232,06 гривень; у квітні 2005 року відпрацьовано 141 годину, за що нараховано 210,00 гривень, замість 243,39 гривень; у травні 2005 року відпрацьовано 118 годин, за що нараховано 210,00 гривень, замість 225,13 гривень; у листопаді 2005 року відпрацьовано 59 годин, за що нараховано 110,00 гривень, замість 111,30 гривень; у грудні 2005 року відпрацьовано 176 годин, за що нараховано 110,00 гривень, замість 332,00 гривень; у квітні 2006 року відпрацьовано 75 годин, за що нараховано 160,00 гривень, замість 172,70 гривень; у липні 2006 року відпрацьовано 90 годин, за що нараховано 160,00 гривень, замість 200,89 гривень; у листопаді 2006 року відпрацьовано 67 годин, за що нараховано 120,00 гривень, замість 142,76 гривень.

Вищезазначене є порушенням вимог ст. 95 КЗпП України.

Відповідно до особового рахунку, позивачу за січень 2007 року нарахована індексація заробітної плати в сумі 2,80 гривень за попередній період. Інші нарахування за період з січня 2007 року по день звільнення, а саме 12.03.2007 року - відсутні, так як і відсутня достовірна інформація про його зайнятість (чи прогул без поважних причин, чи інші причини неявок, чи перебуває на листку непрацездатності, та інше). Факт відсутності на робочому місці не відображено в жодному документі, що є порушенням ст. 30 ЗУ «Про оплату праці». Згідно особового рахунку йому встановлено посадовий оклад, але протягом 2005 - 2006 років він працював в режимі неповного робочого дня і оплата праці проводилась пропорційно відпрацьованого часу. Однак, зміна режиму роботи не зафіксована жодним документом, а саме заява з проханням змінити режим роботи відсутня, наказ про зміну істотних умов праці не видавався, його не було письмово попереджено про зміну істотних умов праці (до яких відноситься режим роботи). Таким чином, через недотримання законодавчо визначеного мінімального розміру заробітної плати, йому недонараховано: за січень 2004 року - 17,59 грн., лютий 2004 року - 3,75 грн., жовтень 2004 року - 27 гривень, листопад 2004 року - 9,49 грн., січень 2005 року - 17,30 грн., березень 2005 року - 22,06 грн., квітень 2005 року - 33,39 грн., травень 2005 року - 15,13 грн., листопад 2005 року - 1,30 грн., грудень 2005 року - 222 грн., квітень 2006 року - 12,70 грн., липень 2006 року - 40,89 грн., листопад 2006 року - 22,76 грн. Усього не донараховано до мінімального погодинного розміру заробітної плати за вищевказані місяці 445 гривень 36 копійок.

Також з серпня 2005 року по день звільнення позивач працював в режимі неповного робочого дня, однак про зміну умов праці його попереджено не було. В той же час його посадовий оклад залишався незмінним, але оплата праці проводилася пропорційно відпрацьованому часу, а не у розмірі посадового окладу. Окрім того, за період з 2001 року по день звільнення йому жодного разу не було надано відпустки, також при звільненні не сплатилася компенсація за невикористані відпустки. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги про зобовязання відповідача донарахувати та виплатити йому заробітну плату з розрахунку повного робочого дня, з урахуванням вже виплачених сум, та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію за невикористану відпустку при звільненні підтримав повністю та пояснив суду про те, що, на його думку, ці позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві. Позовну заяву про стягнення з відповідача на його користь недонарахованої заробітної плати до мінімального розміру заробітної плати просить залишити без розгляду у звязку з позасудовим врегулюванням цього питання. Позивач стверджує, що весь час працював повний робочий день, виходив на роботу у вихідні дні. За час роботи у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» йому жодного разу не було надано відпустку. При звільненні з роботи йому не було виплачено компенсацію за невикористані відпустки.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги про зобовязання відповідача донарахувати та виплатити позивачу заробітну плату з розрахунку повного робочого дня, з урахуванням вже виплачених сум, та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористану відпустку при звільненні підтримав повністю та пояснив суду про те, що, на його думку, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві. Позовну заяву про стягнення з відповідача на користь позивача недонарахованої заробітної плати до мінімального розміру заробітної плати просить залишити без розгляду у звязку з позасудовим врегулюванням цього питання.

Представник відповідача, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав повністю, просив відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав повністю, просив відмовити у його задоволенні та дав пояснення про те, що, на його думку, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На даний час позивачу проведено донарахування та виплату заробітної плати до мінімального розміру заробітної плати. Позовна вимога про зобовязання відповідача донарахувати та виплатити позивачу заробітну плату з розрахунку повного робочого дня, з урахуванням вже виплачених сум, на думку представника позивача, задоволенню не підлягає у звязку з тим, що документально підтверджується, що позивач фактично працював неповний робочий день, а робота повинна оплачуватися лише за реально відпрацьований час. Такиж представник відповідача вважає, що не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористану відпустку при звільненні, тому що позивачем не доведено факт ненадання йому відпусток протягом його роботи у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок». Умови праці позивача були такі ж як у інших працівників підприємства.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає позов за необхідне задовольнити частково за наступних обставин.

У справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював ветфельдшером у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» з 01 березня 2001 року по 12 березня 2007 року.

Проведеною Територіальною державною інспекцією з питань праці у Чернігівській області за зверненням позивача перевіркою встановлено, що у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» табеля робочого часу за період з 2000 року по 2007 рік не велись, що унеможливлює встановити, на яких умовах працював позивач, так як відсутні документи, за якими можливо встановити режим роботи та достовірний облік виконуваної роботи, надання вихідних днів, можливе залучення до роботи у вихідні і святкові дні, до роботи у понадурочний та нічний час, що в свою чергу є підставою для нарахування заробітної плати, чим порушені вимоги ст. 30 Закону України «Про оплату праці», згідно якої власник або уповноважений ним орган зобовязаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно особового рахунку позивачу було встановлено посадовий оклад, але протягом 2005-2006 років він працював в режимі неповного робочого дня і оплата праці проводилась пропорційно відпрацьованому часу. Однак, зміна режиму роботи не зафіксована жодним документом, не було заяви позивача про зміну умов праці, позивача не було письмово попереджено про зміну істотних умов праці (до яких відноситься режим роботи). Проте, фактично згідно особового рахунку позивач працював в режимі неповного робочого дня, про що зазначається у листі Територіальної державної інспекції з питань праці у Чернігівській області від 04 квітня 2014 року № 332/25-Г126/20-05 «Про результати розгляду звернення» (копія на а. с. 6-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Таким чином, законодавством передбачено виплату заробітної плати за виконану працівником роботу, що і було проведено відповідачем з урахуванням фактично відпрацьованого часу позивача.

Виходячі з викладеного підстав для зобовязання відповідача донарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за період з 01 серпня 2005 року по 12 березня 2007 року з розрахунку повного робочого дня, з урахуванням вже сплачених сум, не вбачається.

У судовому засіданні стороною відповідача не було надано будь-яких доказів щодо надання позивачу в період роботи у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» відпусток або щодо виплати позивачу при звільненні компенсації за невикористані відпустки. Накази про надання відпусток позивачу на підприємстві відсутні.

Таким чином, є слід вважати, що позивачу ОСОБА_1 в період роботи у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» відпустки жодного разу не надавались, компенсація за невикористані відпустки йому при звільненні з роботи не виплачувалась, що є підставою для задоволення його позовної вимоги про зобовязання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористану відпустку при звільненні за період з 01 січня 2001 року по 12 березня 2007 року.

Позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача недонарахованої заробітної плати до мінімального розміру заробітної плати підлягає залишенню без розгляду, оскільки сторона позивача просить залишити її без розгляду, що само по собі є підставою для прийняття такого процесуального рішення судом згідно вимог п. 5 ч. 1 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України.

Судові витрати на оплату судового збору згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» про стягнення заробітної плати, задовольнити частково.

Зобовязати Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Світанок» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку при звільненні за період з 01 січня 2001 року по 12 березня 2007 року.

Позовну вимогу про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» на користь про виплату ОСОБА_1 недонарахованої заробітної плати до мінімального розміру заробітної плати за січень, лютий, жовтень, листопад 2004 року, січень, березень, квітень, травень, листопад, грудень 2005 року, квітень, липень, листопад 2006 року у сумі 445 гривень 36 копійок залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Світанок» на користь держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. В. Смага