Справа № 370/1875/15-ц Головуючий у І інстанції Мазка Н. Б.
Провадження № 22-ц/780/4928/16 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 26 01.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

01 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Верланова С.М., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 01 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 77.2/СК-253.07.2 від 11 липня 2007 року у розмірі 283 191,87 доларів США та 42 331 478 грн. 33 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 липня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 5 025 000 доларів США строком до 11 липня 2010 року. У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за вказаним договором рішенням Апеляційного суду Київської області від 21 лютого 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість станом на 18 грудня 2009 року у розмірі 45 390 361 грн. 97 коп. Банк має право на стягнення з відповідача заборгованості в частині сплати процентів за користування кредитом за період з 18 грудня 2009 року по 11 липня 2010 року, а також штрафних санкцій.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 01 квітня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що він дізнався про порушення свого права та про можливість пред'явити вимогу 21 лютого 2011 року, а тому кінцевий термін пред'явлення такої вимоги - 21 лютого 2014 року. 30 жовтня 2013 року позивач пред'являв цивільний позов у рамках кримінального провадження за підозрою відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Цивільний позов ПАТ «Родовід Банк» було залишено без розгляду. Таким чином, мало місце переривання строку позовної давності. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, залишив поза увагою вимоги ч. 2 ст. 265 ЦК України. Час, що минув від дня пред'явлення цивільного позову у кримінальному процесі і до дати набуття чинності вироком суду, у якому позов залишено без розгляду, не зараховується до строку позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 11 липня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 77.2/СК-253.07.2, згідно умов якого банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 5 025 000 доларів США строком по 11 липня 2010 року включно.

03 липня 2009 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 укладено договір №1 про внесення змін до Кредитного договору № 77.2/СК-253.07.2 від 11 липня 2007 року, згідно умов якого змінено форму кредитування з відновлювальної кредитної лінії в доларах США на не відновлювальну кредитну лінію в гривні.

13 листопада 2009 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором від 11 липня 2007 року, згідно умов якого ОСОБА_3 передала в іпотеку належну їй земельну ділянку, площею 20,1763 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно договору про задоволення вимог іпотеко держателя, ОСОБА_3 та ПАТ «Родовід Банк» 18 грудня 2009 року домовились та прийняли рішення задовольнити забезпечену іпотекою грошову вимогу шляхом передачі ПАТ «Родовідбанк» права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання грошових зобов'язань ОСОБА_2 в повному обсязі.

18 грудня 2009 року між сторонами було укладено договір про припинення дії кредитного договору №77.2/СК-253.07.2 від 11 липня 2007 року у зв'язку з повним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором від 11 липня 2007 року за рахунок прийняття на баланс банку нерухомого майна, що виступає забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21 лютого 2011 року позов ПАТ «Родовід банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 13 листопада 2009 року між АТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3, визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений 18 грудня 2009 року АТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3, визнано недійсним договір про припинення дії кредитного договору від 18 грудня 2009 року, укладений між АТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 Стягнуто із ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 45 390 361 грн. 97 коп.

30 жовтня 2013 року ПАТ «Родовід Банк» в рамках кримінального провадження було пред'явлено цивільний позов до ОСОБА_2

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 19 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 грудня 2015 року, цивільний позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «Родовід Банк» за період з 18 грудня 2009 року по 30 червня 2015 року становить:

-сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 283 191,87 доларів США;

-сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 7 391 421 грн. 86 коп.;

-сума інфляційних втрат від суми прострочених процентів по кредиту - 5 169 117 грн. 74 коп.;

-загальна сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 27 592 677 грн. 96 коп.;

-загальна сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту - 2 178 260 грн. 77 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дізнався про порушення своїх прав у лютому 2011 року, однак з позовом звернувся у липня 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що банк надав позичальнику на умовах повернення та строковості кошти у розмірі 5 025 000 доларів США строком до 11 липня 2010 року. У вересні 2010 року банк звернувся до суду з позовом, зокрема, про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням суду від 21 лютого 2011 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 45 390 361 грн. 97 коп. У позовній заяві ПАТ «Родовід Банк» зазначає, що заборгованість було стягнуто станом на 18 грудня 2009 року, а проценти за період з 18 грудня 2009 року по 11 липня 2010 року нараховані не були.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Якщо суд залишив без розгляду позов, пред'явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред'явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. Якщо частина строку, що залишилася, є меншою ніж шість місяців, вона подовжується до шести місяців.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2013 року ПАТ «Родовід Банк» в рамках кримінального провадження пред'явив цивільний позов до ОСОБА_2 Вироком суду від 19 червня 2015 року цивільний позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 залишено без розгляду. Оскільки до закінчення строку позовної давності у позивача залишилося 4 місяці, цей строк продовжується до шести місяців, тобто до 19 грудня 2015 року. ПАТ «Родовід Банк» пред'явив позов про стягнення заборгованості у липні 2015 року.

Разом з тим, при зверненні до суду позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення пені за період з 18 грудня 2009 року по 30 червня 2015 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Так, з матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору закінчився 11 липня 2010 року, а 21 лютого 2011 року набрало законної сили рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Зазначеним рішенням з ОСОБА_2 не була стягнута пеня за період з 18 грудня 2009 року по 11 липня 2010 року. Отже, позивач знав про порушення свого права після ухвалення судового рішення та позов до 21 лютого 2012 року, тобто в межах річного строку давності, не пред'явив.

Судом встановлено, що у період з 23 серпня 2012 року по 08 червня 2015 року ОСОБА_2 здійснював платежі на часткове виконання умов кредитного договору, що вбачається з наданого суду розрахунку.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу чи обов'язку.

Оскільки строк позовної давності на пред'явлення позивачем вимоги про стягнення пені сплив 21 лютого 2012 року, він не міг бути перерваний частковою сплатою після 21.02.2012 року відповідачем заборгованості, так як не може бути перерваний строк, який закінчився.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відмову ПАТ «Родовід Банк» у стягненні пені за період з 18 грудня 2009 року по 30 червня 2015 року у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Разом з тим, позовна вимога ПАТ «Родовід Банк» про стягнення процентів є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

У позовній заяві ПАТ «Родовід Банк» просить стягнути з відповідача заборгованість по процентах за кредитом у розмірі 283 191,87 доларів США. Однак, з наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що вказана сума боргу нарахована за період з 31 липня 2007 року по 07 серпня 2009 року та була стягнута на користь позивача рішенням суду від 21 лютого 2011 року, а тому вимоги в цій частині задоволені бути не можуть.

Рішенням суду від 21 лютого 2011 року не було стягнуто проценти за період з 18 грудня 2009 року по 11 липня 2010 року, а, отже, банк має право на їх стягнення. Про порушення свого права в частині, що стосується процентів за вказаний період, ПАТ «Родовід Банк» дізнався після ухвалення вищезазначеного рішення суду та в межах трирічного строку позовної давності подав цивільний позов в кримінальному провадження, який вироком суду від 19 червня 2015 року залишено без розгляду.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню проценти за кредитом за період з 18 грудня 2009 року по 11 липня 2010 року у розмірі 4 055 571 грн. 48 коп. (4 120 571,48 - 65 000 (загальна сума погашених процентів за кредитом у період з 23 серпня 2012 року по 08 червня 2015 року)).

У пункті 1.1 кредитного договору зазначено, що кредит надано строком по 11 липня 2010 року. Відповідно до п. 7.2 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно, в останній робочий день місяця та в день повного погашення кредиту позичальником за цим договором, але не пізніше строку вказаного у пункті 1.1 цього Договору, в подальшому проценти за користування кредитом не нараховуються. Таким чином, всі проценти нараховані позивачем після 11 липня 2010 року стягненню не підлягають, оскільки вони нараховані після закінчення строку дії кредитного договору.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 після закінчення строку дії договору не повернув у повному обсязі кошти та нараховані проценти, а, отже, банк має право на стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, починаючи з липня 2010 року.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу чи обов'язку.

Оскільки ОСОБА_2 у період з 23 серпня 2012 року по 08 червня 2015 року сплачував нараховані проценти, мало місце переривання строку позовної давності щодо вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, інфляційних та 3% річних.

З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що ПАТ «Родовід Банк» просить стягнути 3 % річних за період з 18 грудня 2009 року по 30 червня 2015 року. Оскільки у період з 18 грудня 2009 року по 11 липня 2010 року, тобто по момент закінчення строку дії договору, нараховувалися проценти згідно п. 7.2 кредитного договору та договором були передбачені інші фінансові санкції за невчасне виконання грошових зобов'язань - 3% річних за зазначений період стягненню не підлягають.

В даному випадку на користь позивача стягненню підлягають 3 % річних за період з 11 липня 2010 року, тобто з моменту закінчення строку кредитного договору по 30 червня 2015 року у сумі 1 107 027 грн. 19 коп. (1 189 976,65 (сума 3 % річних, заявлених позивачем до стягнення) - 82 949,46 (3% річних, нараховані за період з 18.12.2009 по 11.07.2010).

Інфляційні втрати також підлягають стягненню за період з 11 липня 2010 року по 30 червня 2015 року, оскільки до закінчення строку дії договору вони не нараховуються.

Так, ОСОБА_2 згідно розрахунку банку має заборгованість з інфляційних втрат у сумі 5 169 117 грн. 74 коп. Однак, до стягнення на користь банку підлягає 5 059 999 грн. 93 коп. ((5 169 117,74 (сума інфляційних втрат, заявлена позивачем до стягнення) мінус 109 117,81 (інфляційні втрати, нараховані в період чинності кредитного договору, а саме за період з 18.12.2009 по 11.07.2010).

За таких обставин, стягненню на користь позивача підлягають 3 % річних у сумі 1 107 027 грн. 19 коп. та інфляційні втрати у сумі 5 059 999 грн. 93 коп. за період з 13 липня 2010 року по 30 червня 2015 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову, сплачений ПАТ «Родовід Банк» судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Так, звертаючись до суду банк просив стягнути заборгованість у сумі 283 191,87 доларів США, яка станом на 30 червня 2015 року еквівалентна 5 952 693 грн. 10 коп., та 42 331 478 грн. 33 коп., що разом становить 48 284 171 грн. 43 коп. (100%). Колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав до стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 10 222 598 грн. 60 коп. тобто 21% від заявлених вимог . При подачі позовної заяви та апеляційної скарги ПАТ «Родовід Банк» сплатив судовий збір на загальну суму 7 673 грн. 40 коп. (100%). Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, стягненню підлягає судовий збір у розмірі 1 611 грн. 41 коп., що становить 21 % від сплаченої загальної суми судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 01 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», місце знаходження - вул. Північно-Сирецька 1-3, м. Київ, , заборгованість за кредитним договором №77.2/СК-253.07.2 від 11 липня 2007 року у сумі 10 222 598 (десять мільйонів двісті двадцять дві тисячі п'ятсот дев'яносто вісім гривень, 60 копійок), з яких заборгованість за процентами у сумі 4 055 571 (чотири мільйони п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот сімдесят одна гривня, 48 копійок), 3 % річних у сумі 1 107 027 (один мільйон сто сім тисяч двадцять сім гривень, 19 копійок), інфляційні втрати у сумі 5 059 999 (п'ять мільйонів п'ятдесят дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять гривень, 93 копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», місце знаходження - вул. Північно-Сирецька, 1-3, м. Київ, судовий збір у сумі 1 611 (одна тисяча шістсот одинадцять гривень, 41 копійка).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Верланов С.М.

Кашперська Т.Ц.