Провадження № 2/235/1645/16
Справа № 235/3430/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

18 липня 2016 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

при секретарі Іванченко І.О.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи, яка не заявляє самостійних

вимог щодо предмета спору ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну оправу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, -...

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є його батьком, який до його повноліття виплачував аліменти на його утримання. На даний час він є повнолітнім, продовжує навчання у Родинському професійному ліцеї за спеціальністю електрослюсар підземний, машиніст підземних установок на денній формі навчання, у зв'язку з чим не має можливості влаштуватися на роботу для самостійного отримання заробітку. Його батько є інвалідом за професійним захворюванням, отримує пенсію в розмірі близько 4000 грн. та регресні виплати в розмірі близько 6500 грн., отже може утримувати його. Його мати тимчасово не працює, має мінливі заробітки, яких не вистачає на його повне утримання. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його користь на період його навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, суду пояснив, що щоденно несе витати на проїзд до місця навчання та додому, харчування, придбання канцелярських приладів. Отримує стипендію в розмірі 270 грн. щомісячно. Матеріальну допомогу на його утримання надає йому його мати, батько надавати матеріальну допомогу відмовляється, хоча отримує пенсію по інвалідності та регресні виплати. Відповідач має іншу сім'ю, в якій виховується дитина 9-10 років. Він перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 2013 року, щомісячно приймає антидепресанти, заспокійливі медичні препарати, проходить обстеження.

Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов визнав частково і суду пояснив, що відповідач добросовісно сплачував аліменти на утримання позивача до його повноліття в розмірі 1/4 частини свого доходу. Незважаючи на те, що у відповідача є ще дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь його матері ОСОБА_6 згідно рішення суду від 18 серпня 2014 року, той також сплачує аліменти, він весь цей час не ставив питання про зменшення розміру аліментів, так як вважав, що це є його обов'язок підтримувати дитину до її повноліття. Рішення про навчання позивач з ним не обговорював, про його поновлення в навчальному закладі дізнався лише з позовної заяви. Відповідач безперечно радий, що син продовжує навчання, але є й інші форми навчання, в тому числі й заочна та дистанційна, коли можна було навчатися й паралельно працювати, знайти приробіток після навчання. Відповідач ніколи не відмовляв сину від фінансової допомоги навіть після досягнення ним повноліття в тому розмірі, якому міг надати таку допомогу. Відповідач все своє життя пропрацював на шахті, де отримав професійне захворювання, знаходиться на пенсії та отримує регресні виплати, яких з вирахуванням сплати аліментів на дітей не вистачило б навіть на сплату комунальних послуг, не кажучи вже про харчування та лікування, адже праця в шахті сильно підірвала здоров'є відповідача, якому також необхідно лікування та реабілітація. Відповідач є інвалідом 3 групи за професійним захворюванням, в 2000 році переніс інфаркт, потім операцію з кардіошунтуванню, у зв'язку з чим йому було встановлено 60% втрати професійної працездатності, на теперішній час вимушений постійно приймати ліки, які коштують близько 2000 грн на місяць. Відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, виплачує борг за судовим рішенням за квартиру, в якій фактично не проживає, таким чином після утримання з його доходів аліментів, боргу за судовим рішенням відповідачу залишається 7600,21 грн., з яких потрібно придбати медичні препарати на 2000 грн. та оплатити комунальні послуги в розмірі близько 1500 грн., отже на життя залишається 4000 грн. Якщо відповідач буде сплачувати ще 1/4 частину від своїх доходів на утримання позивача, йому залишиться на життя менше 2000 грн. відповідач не відмовляється від сплати аліментів на утримання сина, але в розмірі 1/10 частину його доходів

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7 суду пояснила, що допомагає синові матеріально на йог навчання та лікування, розмір такої допомоги становить близько 6000 грн. на місяць.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлені такі обставин та відповідні ним правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Позивач навчається в Родинському професійному ліцеї з 1 вересня 2012 року по 26 травня 2015 року за спеціальністю електрослюсар підземний, машиніст гірничих виємочних машин, відрахований з числа учнів за власним бажанням, поновлений з 10 травня 2016 року по 8 лютого 2017 року в групу 1-13 за спеціальністю електрослюсар підземний, машиніст підземних установок. П рівень акредитації, денна форма навчання, знаходиться на неповному держзабезпеченні, гуртожитком не користується, несе витрати на придбання канцелярських приладів, проїзд до місця навчання та додому, харчування, придбання медичних препаратів, які призначені йому лікарем.

Відповідач перебуває на обліку в Красноармійському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 1 травня 2002 року і отримує пенсію за віком працівникам провідних професій та у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області з 13 лютого 2003 року як отримувач страхових виплат в розмірі 7071,87 грн., отже може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач є пенсіонером, інвалідом 3 групи, отримує регресні виплати, має малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого виплачує аліменти за рішенням суду на користь ОСОБА_6 в розмірі 1/4 всіх видів його доходів, а також з пенсії відповідача здійснюються утримання боргу в розмірі 44332,10 грн. на користь ОСОБА_8 в розмірі 774,15 грн. щомісячно.

При визначенні розміру аліментів з відповідача суд бере до уваги можливість надавання утримання матірю позивачки ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачем не доведено факт щомісячного придбання ним медикаментів на підтримання свого здоров'я та вартість цих медикаментів, а також розмір комунальних послуг, що ним оплачуються.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., оскільки позивача звільнено від оплати судових витрат на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. ст.199-201 СК України, керуючись ст. ст.60, 88, 213-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, Вірменія, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 на час його навчання в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 травня 2016 року до 8 лютого 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, Вірменія, РНОКПП НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятисот п'ятдесяти однієї) гривні 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.В. Назаренко