Справа № 495/3419/16-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
26 серпня 2016 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого - судді Заверюха В.О.,
при секретарі - Червинській І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування в особі орану місцевого самоврядування - Шабівська сільська рада про позбавлення батьківських прав,-
04.05.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем в зареєстрованому шлюбі вона не перебувала, однак ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 Відповідач все понад шість років ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, свідомо нехтує своїми обов'язками, веде аморальний спосіб життя. В зв'язку з наведеним позивач просить задовольнити позов.
В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. 26.08.2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_1, відповідно до якої позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, вказала також, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник органу опіки та піклування в особі орану місцевого самоврядування - Шабівської сільської ради в судове засідання не звився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - повістки про виклик до суду на засідання, призначене на 26.08.016 року.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, викликалася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області на судове засідання, призначене на 26.08.2016 року через оголошення, яке розміщено в друкованому виданні «Урядовий кур'єр» від 12.08.2016 року №151, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Згідно адресної довідки, за відомостями Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_2 зареєстрованим по м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському району не значиться. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зазначене, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 6,7)
Відповідно до рішення виконавчого комітету Шабівської сільської ради від 24.03.2016 року №22/2016, визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 15)
Ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, як вбачається з рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини яке набрало чинності, судом встановлено, що вже понад шість років ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків батька, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками. Вихованням дитини займається позивачка ОСОБА_1 разом з матір'ю, дитина знаходиться з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї.
Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.
Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.
Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до п.п. 15,16 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
На підставі наведеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 169, 209, 212, 218, 224-226 ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування в особі орану місцевого самоврядування - Шабівська сільська рада про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення та переглянуто судом за заявою відповідача в порядку передбаченому ст. 228 ЦПК України.
Суддя