Номер провадження: 22-ц/785/5301/16
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач: Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2016 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про іпотечний кредит, за заявою Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області про встановлення способу та порядку виконання судового рішення, заінтересовані особи ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського облуправління акціонерного товариства «Ощадбанк», Виконавчий комітет Іллічівської міської ради Одеської області, ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

05.10.2015 року заявник ВДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області звернувся до суду із заявою, яку 26.11.2015 року уточнив та просив встановити спосіб виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2011 року у справі №2-1360/11, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно - чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 165,4 кв.м., житловою площею 91,3 кв.м., яка належить на праві приватної власності боржнику - ОСОБА_3, та в якій зареєстровані неповнолітні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування заяви посилався на те, що на примусовому виконанні у відділі тривалий час перебуває зведене виконавче провадження за №В-10/429/2013, відкрите на підставі виконавчих листів по справі №2-1360/11, виданих Київським районним судом м.Одеси 28.01.2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське міське відділення №7860 AT «Ощадбанк» заборгованості за договором про іпотечний кредит №1805 від 19.03.2008 року станом на 05.09.2011 року у розмірі 2910759,82 гривень та судових витрат у розмірі 910 гривень. ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_1, у якій зареєстровані неповнолітні діти, що є перешкодою для виконання рішення суду. Оскільки орган опіки та піклування відмовив у наданні дозволу на реалізацію квартири, державний виконавець змушений звернутися до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2016 року в задоволенні заяви ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської області про встановлення способу та порядку виконання судового рішення відмовлено.

У апеляційній скарзі Головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Колечко Д.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неможливість виконання рішення суду протягом тривалого часу при виконанні повноважень у передбачений законом спосіб, просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити заяву про встановлення способу і порядку виконання рішення суду.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2011 року у справі № 2- 1360/2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.05.2012 року, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто солідарно за договором про іпотечний кредит кошти в розмірі 2910759,82 гривень та судові витрати в розмірі 910,00 гривень (а.с. 208-210, 248-250,т.1).

28.01.2013 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи по справі №2-1360/2011, які знаходяться на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області.

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області з'ясовано, що боржниці ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, однак в квартирі зареєстровані неповнолітні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що вимагає отримання дозволу органу опіки та піклування на реалізацію квартири.

25.12.2013 року Відділ ДВС Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області звернувся до Іллічівської міської ради Одеської області про отримання дозволу на реалізацію квартири (а.с.21,т.2), однак відповіддю Служби у справах дітей Іллічівської міської ради Одеської області від 25.12.2013 року у наданні дозволу відмовлено, оскільки такі надаються лише на вимогу батьків дітей, які звернулися особисто, що передбачено Постановою Кабінету Міністрів №866 від 254.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» (а.с.22,т.2).

Тому в порядку п.4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 року №512/5 про необхідність у такому випадку звернутися до суду, який видав виконавчий документ, виконавець в квітні 2014 року вперше звернувся до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Після звернення заява була предметом розгляду судом двічі, але залишалася без задоволення, оскільки вперше заявник просив про встановлення способу і порядку виконання виконавчих листів, а не рішення суду (а.с.60,т.2), вдруге - в зв'язку із наданням відмови у наданні дозволу Службою у справах дітей Іллічівської міської ради Одеської області, в той час як такі дії мав вчинити інший орган (а.с. 109-111, 150-152, т. 2).

На виконання вимог суду про надання дозволу на реалізацію квартири 10.09.2015 року компетентним органом у справах дітей Відділ ДВС Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області звернувся до виконавчого комітету Іллічівської міської ради як органу опіки та піклування (а.с.176,т.2), однак Службою у справах дітей виконавчого комітету Іллічівської міської ради у наданні дозволу 14.09.2015 року відмовлено із посиланням на те, що такі надаються лише на вимогу батьків дітей, які звернулися особисто, що передбачено Постановою Кабінету Міністрів №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» (а.с.177,т.2), тому виконавець втретє звернувся до суду про встановлення способу і порядку виконання рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що останній передчасно звернувся із заявою, оскільки не отримав попередній дозвіл органу опіки та піклування Іллічівської районної державної адміністрації на реалізацію заставленого нерухомого майна і обставини, на які посилається заявник у заяві, не можуть бути підставою для встановлення іншого способу і порядку виконання рішення суду.

Водночас такий висновок суду не відповідає обставинам справи та змісту норм, якими врегульоване спірне питання.

Відповідно до ч.1ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться за відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Виконавцем встановлено, що квартира, яка належить боржнику, є майном, на яке може бути звернене стягнення, крім того, є предметом іпотеки, яким було забезпечено отриманий кредит.

Відповідно до п.4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 року №512/5 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні із викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відтак відмова у наданні дозволу на реалізацію квартири може бути підставою для звернення до суду, який видав виконавчий документ, оскільки є обставиною в розумінні ст.373 ЦПК України.

Відповіддю органу опіки та піклування виконавчого комітету Іллічівської міської ради у наданні дозволу 14.09.2015 року відмовлено із посиланням на те, що такі надаються лише на вимогу батьків дітей, які звернулися особисто за правилами, визначеними Постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язані із захистом прав дитини» (а.с.177,т.2).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язані із захистом прав дитини» органами опіки та піклування є районні, районні в м.Києві та м.Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад (далі - служби у справах дітей).

Таким чином, наявність повноважень у виконавчих органів відповідної міської ради в частині захисту житлових прав дітей не виключається, а тому вважаючи відмову у наданні дозволу, надану службою у справах дітей виконавчого комітету Іллічівської міської ради, виданою некомпетентним органом, суд повинен був належним чином таке обґрунтувати, та пересвідчитися в тому, що відповідні повноваження у останньої відсутні. За поясненнями державного виконавця, іншого органу, компетентного у справах дітей щодо захисту їх житлових прав, в м.Іллічівську на час звернення не існувало.

Суд послався на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29.07.2015 року, вважаючи її висновки обов'язковими роз'ясненнями щодо компетентного органу у справах дітей, однак не звернув увагу на те, що преюдиційного значення в розумінні ст.61 ЦПК України для вирішення цієї заяви вона не має, виконавець звернувся повторно вже до іншого органу, ніж той, що був визнаний попереднім складом суду некомпетентним, відтак відмова у наданні дозволу є самостійним предметом розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України до обов'язків суду віднесено сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов'язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, відтак суд мав процесуальну можливість роз'яснити заявнику право звернення до іншого органу опіки та піклування, якщо бачив в цьому перспективу вирішення питання у передбачений законом спосіб.

Проте суд таких вимог не виконав, скористався відсутністю клопотання як одним із доводів відмови у розгляді заяви по суті, незважаючи на неодноразовість звернення, унеможливлення виконання рішення суду тривалий час, повторне звернення до органів опіки та піклування і тотожність відмов, які полягають у відсутності передбаченої процедури надати дозвіл на реалізацію квартири за поданням виконавця, а не батьків, що свідчить про усунення судом від виконання покладених на нього обов'язків розглянути питання по суті та надати оцінку правомірності кожного доводу заяви.

Також, судом першої інстанції не було встановлено те, з якого часу неповнолітні діти зареєстровані в спірній квартирі, чи були вони зареєстрованими на час укладання договору іпотеки, чи порушуються їх права на користування квартирою, адже за довідкою з місця реєстрації, в квартирі вони не проживають, а відтак не було з'ясовано істотних обставин, від яких залежить можливість вирішення по суті питання про встановлення способу та порядку виконання рішення суду за відсутності дозволу на реалізацію майна.

Виконання рішення суду є завершальною стадією судового провадження та складовою права на справедливий суд, однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обов'язком суду є судовий контроль за виконанням рішень суду, оскільки право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним (п. 51 рішення по справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява N 40450/04) від 15 жовтня 2009 р. (остаточне 15/01/2010)).

Крім того, всупереч вимогам ст.373 ЦПК України за якою питання зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення розглядається судом в судовому засіданні з викликом сторін, заяву розглянуто за відсутності належного повідомлення про час та місце розгляду справи боржників (а.с.251,т.2).

Зважаючи на викладені обставини, ухвала ґрунтується на неповному з'ясуванні обставин справи, постановлена із порушенням норм процесуального права, тому в порядку п.3ч.1ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею заяви на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги про розгляд заяви по суті апеляційним судом, оскільки судом, уповноваженим законом на розгляд заяви про встановлення порядку і способу виконання рішення суду відповідно до ст.373 ЦПК України є суд, який видав виконавчий документ, тому у апеляційного суду відсутні повноваження вирішити заяву виконавця по суті.

Керуючись ст.ст.304,п.3ч.1ст.312,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2016 року скасувати, питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду за заявою Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області у зазначеній справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: