Справа № 212/9998/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2016 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Зіміна М.В.,
секретаря судового засідання - Борух Ю.К.,
за участі представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради про усунення перешкод у користуванні власністю,-
15 грудня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло, належить квартира АДРЕСА_1 Дніпропетровської області. У належній їй квартирі зареєстрований ОСОБА_3, який не відноситься до членів її сім'ї, у вказаній квартирі не мешкає, з січня 2015 року, у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає. Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації.
Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення.
Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні, кожен окремо пояснили суду, що є сусідками позивачки ОСОБА_2 та підтвердили факт не проживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 з січня 2015 року.
Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 Дніпропетровської області належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, витягом про державну реєстрацію прав, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі та копією спадкової справи до майна померлої ОСОБА_7 (а.с.6, 7,11,63-77).
Відповідно довідки КП «ЖЕО №31» №2598 від 16 листопада 2015 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 391 ЦК України, власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником житлового приміщення, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним їй на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрований відповідач, який не є членом її сім'ї та не проживає у квартирі АДРЕСА_1 в зв'язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації в задоволенні цієї частини позову слід відмовити, так як відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є підставою для звернення позивача до виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради, для вирішення зазначеного питання.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 208, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити частково.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права власності належною їй квартирою АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено та підписано 26 липня 2016 року.

Суддя: М. В. Зімін