Номер провадження: 22-ц/785/4453/16
Головуючий у першій інстанції Журавель П. І.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича В.А.

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20.04.2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», треті особи - Незалежна профспілка працівників порту, Профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, Спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання наказів директора Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» від 26.01.2015 року за № 33 та № 46/0 «Про переміщення працівників підприємства» в частині переміщення та наказу № 247-О від 29.04.2015 року про переміщення незаконними та їх скасування,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 2-4 т. 1), в якому просила: поновити їй строк на оскарження наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26.01.2015 року за № 33 «Про переміщення працівників підприємства» та наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26.01.2015 року за № 46/0 про її переміщення;визнати наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26.01.2015 року за № 33 «Про переміщення працівників підприємства», в частині виключення зі штатного розпису другого терміналу посади тальмана, яку вона займала незаконним та скасувати;визнати наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26.01.2015 року за № 46/0 про переміщення її незаконним та скасувати;визнати наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 29.04.2015 року за № 247/О, в частині її переміщення незаконним та скасувати;стягнути з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 03.02.2015 року по час постановлення рішення суду;рішення, в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць піддати до негайного виконання.

Свої позовні вимоги позивачка, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовувала тим, що на її думку наказ про переміщення працівників підприємства було видано з порушенням ст. 32 КЗпП України. Позивачка вважає, що переведення було фактичним скороченням штату.

Починаючи з 26.02.2015 року у зв'язку з її відмовою виконувати незаконний наказ, відповідач всупереч ст. 46 КЗпП України не допускає її до роботи обумовленої трудовим договором та не нараховує і не виплачує їй заробітну плату, що на її думку є також порушенням її прав, передбачених ст. ст. 21, 97, 103, 115 КЗпП України.

Позивачка стверджувала, що вона не є юристом за фахом і в правовому плані є необізнаною людиною, а тому вона пропустила строки звернення до суду за захистом свого порушеного права, відповідач не роз'яснив їй щодо строків оскарження наказів.

Як зазначено в рішенні суду, на неодноразові виклики в судове засідання позивачка не з'явилася, не надала суду будь-яких пояснень щодо своїх позовних вимог, надала суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності (т. 1 а. с. 74-76, 94, 103 т. 2 а. с. 109, 120, 121).

В судовому засіданні ОСОБА_6, як представник третьої особи - Незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торговельного порту, підтримав позовні вимоги ОСОБА_3, у повному обсязі, просив їх задовольнити. При цьому, ОСОБА_6 посилався на те, що за наказом № 33 і № 46-0 від 26.01.2015 року і № 247/О від 29.04.2011 року було проведено незаконні переведення позивачки. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись у своїх письмових запереченнях і виступі в суді на те, що позивачку було переміщено з дотриманням вимог діючого законодавства (т. 1 а. с. 112-117).

Представники третіх осіб - профспілки робітників морського транспорту ДП «ІМТП» та спілки професіоналів докерів-механізаторів ДП «ІМТП» - ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у своїх письмових поясненнях повністю підтримали позицію сторони відповідача (т. 2 а. с. 35-38,117).

Представники третіх осіб: ОСОБА_5 і ОСОБА_4 подали суду письмові заперечення (т. 2 а. с. 33-34, 118), в яких просять суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обґрунтування сторони відповідача.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20.04.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20.04.2016 року, в якій просить рішення суду від 20.04.2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ДП «Іллічівський морський торговельний порт» задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що вважає оскаржуване рішення суду упередженим та незаконним, так як воно прийняте з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що з 02.09.1997 року позивачка працює в ДП «ІМТП» на різних посадах, а з 02.03.2007 року переведена тальманом другого терміналу (т. 1 а. с. 7-8).

23.01.2015 року ДП «ІМТП» було прийнято наказ за № 28 про зміни в організації виробництва і праці третього терміналу, яким передбачалось ліквідацію з 23.04.2015 року структурного підрозділу «3 термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис (т. 1 а. с. 12).

Посадова інструкція тальмана терміналу є загальною для тальманів усіх підрозділів ДП «ІМТП» (т. 1 а. с. 127-132). Ця інструкція затверджена директором ДП «ІМТП» № 638 від 23.12.2013 року, та є єдиною посадовою інструкцією посади тальмана на підприємстві. Зазначення у трудовій книжці позивача структурного підрозділу (тальман 1 терміналу) не є частиною найменування посади працівника, а є лише конкретизацією тимчасового закріплення працівника за певним структурним підрозділом підприємства - роботодавця, що здійснюється на виконання Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Наказом директора ДП «ІМТП» за № 33 від 26.01.2015 року у зв'язку з необхідністю забезпечення заходів щодо реорганізації підприємства у відповідності з Законом України « Про морські порти України»; та з метою підвищення ефективності виробничої діяльності ДП «ІМТП», а також у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, що пов'язані з передачею в оренду основних засобів структурного підрозділу «3 термінал» були вилучені зі штатних розписів структурних підрозділів робочі місця та посади за переліком, викладеним в наказі, в тому числі посада оператора заправної станції (т. 1 а. с. 9-10, 137-139). Відповідно з п. 2 наказу було здійснено переміщення з 26.01.2015 року в структурний підрозділ «3 термінал».

У відповідності з наказом № 46-0 від 26.01.2015 року ОСОБА_3 переміщено з 02.02.2015 року тальманом 3-го терміналу з оплатою за штатним розписом з режимом - багатозмінний, цілодобовий на підставі ст. 32 КЗпП України (т. 1 а. с. 134).

У постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року по справі № 1178-цс-15 викладена правова позиція щодо переведення працівника, з якої витікає, що власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору і в межах цих умов переміщення можливе поза ним протизаконне; при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними усі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади).

Позивач не довела суду, що наказами № 33 і № 46-0 від 26.01.2015 року було порушено її трудові права, в тому числі наявність змін істотних умов праці при переміщенні, а тому вимоги, викладені в пунктах 1-3 резолютивної частини позову суд першої інстанції вважав не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції прийняв до уваги правову позицію (висновок), викладені в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 21.07.2015 року та рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 12.05.2015 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ДП «ІМТП» про визнання незаконними та скасування наказів директора ДП «ІМТП» № 33 і № 46-0 від 26.01.2015 р. (т. 2 а. с. 120-129) про законність зазначених наказів.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що переміщення на підставі наказів № 33 і № 46-0 від 26.01.2015 року повністю відповідає правовій нормі ч. 2 ст. 32 КЗпП України, що не потребує згоди, ані працівника, ані профспілкового органу, членом якого є працівник.

За наказом директора ДП «ІМТП» № 28 від 23.01.2015 року, у зв'язку з укладенням 22.01.2015 року договору № 7 оренди державного нерухомого майна ДП «ІМТП», яке знаходиться на балансі третього терміналу, з ТОВ «Трансгрейтермінал», ліквідовано з 23.04.2015 року структурний підрозділ «3 термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис (т. 1 а. с. 12). Пунктом 3.1. цього наказу передбачено здійснення звільнення за переведенням до ТОВ «Трансгрейтермінал» працівників, зазначених у листах-клопотаннях щодо звільнення за переведенням до вказаного підприємства, за іншими заявами відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до п. 3.2. цього ж наказу передбачається здійснення вивільнення працівників, які відмовилися від звільнення за переведенням до ТОВ «Трансгрейтермінал», робочі місця та посади яких ліквідуються цим наказом, на підставі ст. 49-2 КЗпП України, ЗУ «Про зайнятість населення».

30.01.2015 року ОСОБА_3 була ознайомлена з наказом № 46-О від 26.01.2015 року про переміщення її на 3-й термінал (т. 1 а. с. 134).

Наказом № 247-О від 29.04.2015 року ОСОБА_3 була переміщена постійно з 05.05.2015 року тальманом 4-го терміналу з оплатою за штатним розписом ст. 32 КЗпП України з укладенням договору про повну матеріальну відповідальність, режим роботи - багатозмінний, цілодобовий (т. 1 а. с. 155).

Суд першої інстанції не погодився з позицією позивача, щодо «юридичної необізнаності», так як, ще 23.02.2015 року Незалежна профспілка працівників «ІМТП» зверталась в суд з позовом про визнання наказу № 33 від 26.01.2015 року незаконним, і позивачка була присутня при розгляді цієї справи (т. 1 а. с. 112-115).

Позивач, не виконавши наказів № 46-О від 26.01.2015 року, і № 247-О від 29.04.2015 року порушив трудову дисципліну, а саме: ст. 139 КЗпП України, відповідно до якої, працівники зобов'язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни…; п. 2.2.4 Колективного договору ДП «ІМТП», а саме, дотримуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Іллічівського морського торговельного порту, не допускати порушень трудової дисципліни, розділ ІІІ «Основні зобов'язання працівників порту» - дотримуватись дисципліни труда, своєчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації, не допускати прогулів і т.д.

Статтями 1, 2 ЗУ «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Облік використання робочого часу, а також контроль за станом трудової дисципліни на підприємствах здійснюється шляхом табельного обліку. Ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, установах і організаціях регламентується наказом Держкомстату України від 05 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової у документації зі статистики праці». У табелі позначається кількість відпрацьованих годин кожним працівником, неявки на роботу (за допомогою умовних позначок - шифрів). Відповідно в табелі обліку робочого часу третього терміналу з 03.02.2015 року по 24.04.2015 рік позначається - неявка з нез'ясованих причин (т. 1 а. с. 135-136). Оскільки, відмітки про відпрацьований час у табелі ОСОБА_3 відсутні, то і відсутні підстави для нарахування виплати заробітної плати.

У відповідності з актами, складеними працівниками 4-го терміналу, ОСОБА_3 не приступила до роботи у відповідності з наказом № 247/О від 29.04.2015 року (т. 1 а. с. 183-235 т. 2 а. с. 49-102).

Суд першої інстанції вважав, неналежними докази про перебування ОСОБА_3 на робочому місці (т. 1 а. с. 19-72, т. 2 а. с. 122-157), адже законність переведення останньої встановлена судом, та факт перебування позивача на другому терміналі без правових підстав і не дає підстав для виплати їй заробітної плати.

Неявка на роботу не є вимушеним прогулом. Вимушений прогул - час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений змоги працювати.

Позивача було законно переміщено, тому підстав для стягнення середнього заробітку не має, оскільки не має вимушеного прогулу з вини роботодавця, тому у задоволені цих вимог суд першої інстанції вважав необхідно відмовити.

Суд першої інстанції врахував правову позицію колегії суддів апеляційного суду Одеської області, викладену в рішенні за позовом ОСОБА_10 до ДП «ІМТП» про визнання приказів № 33 і 46/О від 26.01.2015 року і звільнення незаконними і їх скасування (т. 2 а. с. 168-175).

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 32, 139, 221, 235, 236 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 360-7 ЦПК України, відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Судова колегія, вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, відмовивши в задоволенні позову ОСОБА_3

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка працювала в ДП «ІМТП» з 02.03.2007 року тальманом в другого терміналі (а. с. 7-8 т. 1).

Відповідно до наказу № 46-О від 26.01.2015 року позивачку переміщено з 02.02.2015 року тальманом 3-го терміналу з оплатою за штатним розписом з режимом - багатозмінний, цілодобовий на підставі ст. 32 КЗпП України ( а. с. 134 т. 1).

Наказом № 247-О від 29.04.2015 року позивачка була переміщена постійно з 05.05.2015 року тальманом 4-го терміналу з оплатою за штатним розписом на підставі ст. 32 КЗпП України з укладенням договору про повну матеріальну відповідальність, режим роботи - багатозмінний, цілодобовий а. с. 155 т. 1).

Відповідно до ч. 2 ст. 32 КЗпП України, не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Як встановлено вище, позивачку переміщено тальманом в 3-й, а потім в 4-й термінал на тому ж підприємстві у межах спеціальності, кваліфікації, обумовленої трудовим договором, докази протилежного в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані.

Тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивачки щодо визнання незаконними та скасування наказів відповідача про переміщення працівників підприємства і, зокрема позивачки на інше робоче місце.

Також судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка, будучи ознайомленою з наказами № 46-О від 26.01.2015 року і № 247-О від 29.04.2015 року про її переміщення (а. с. 134, 183 т. 1), вказаних наказів не виконала та до роботи не приступила (а. с. 184-235 т. 1, 49-102 т. 2), а тому відсутній вимушений прогул та правові підстави для задоволення позовних вимог позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги, що мало місце переведення позивачки, яке потребує згоди працівника, судова колегія не приймає до уваги, враховуючи вище наведене, оскільки це не підтверджується, а спростовується матеріалами справи.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що з 02.03.2007 року позивачку було переведено на посаду саме тальмана другого терміналу в ДП «ІМТП».

Оскільки, відповідно до класифікатора професій ДК 003 : 2010 найменування професії позивачки «тальман», крім того посадова інструкція тальмана терміналу є загальною для тальманів усіх підрозділів ДП «ІМТП» ( а. с. 127-132 т. 1). Ця інструкція затверджена наказом директором ДП «ІМТП» № 638 від 23.12.2013 року, та є єдиною посадовою інструкцією посади тальмана на підприємстві. Зазначення у трудовій книжці позивача структурного підрозділу (тальман 2 терміналу) не є частиною найменування посади працівника, а є лише конкретизацією тимчасового закріплення працівника за певним структурним підрозділом підприємства - роботодавця, що здійснюється на виконання Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Судова колегія також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги з посиланням на ст. 42 КЗпП України, оскільки враховуючи встановлені обставини по справі, вона не застосовується до спірних правовідносин.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно поновлення строку позовної давності, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог позивачки не в зв'язку з пропуском строку звернення до суду, а в зв'язку з відсутністю правових підстав для задоволення позову по суті.

Інші доводи в апеляційної скарги судова колегія також не приймає до уваги, оскільки враховуючи вище наведене, вони не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, приймаючи до уваги вище зазначене, встановлені обставини по справі, надані докази, обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити, а рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20.04.2016 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20.04.2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич