Справа №162/460/16-ц
Номер провадження 2/162/168/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області під головуванням

судді Хомича В. І.,

за участю секретаря Смаль Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Любешів цивільну справу за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 18.12.2007 року відповідачу надано кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписуючи заяву про надання кредиту, відповідач погодився, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір між ним та банком.

На виконання умов вказаного договору відповідачу було видано банком кредитну карту. Відповідач взяв на себе зобов"язання із вчасного здійснення платежів з погашення кредитних коштів та відсотків за користування кредщитом.

Однак, в порушення умов договору відповідач своїх зобов'язань за вказаним договром належним чином не виконував, у зв"язку з чим станом на 31.03.2016 року утворилась заборгованость в сумі 11632,32 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 461,74 грн.; заборгованість за відсотками - 7343,11 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2797,36 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 530,11 грн.. Посилаючись на вищевикладене, просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 11632,32 грн. заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн..

Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_2 в судове засідання на розгляд справи не з"явився, але подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглянути справу без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, подав до суду заперечення, згідно якого позовні вимоги не визнає, просив застосувати строки позовної давності, у зв"язку з чим в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.12.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Своїм підписом на заяві відповідач підтвердив згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір між ним та банком.

Відповідно до умов даного договору, термін дії кредитного ліміту дорівнює дії платіжної карти.

На виконання умов вищевказаного договору відповідачу було видано банком кредитну карту №№ 250868.

Відповідач взяв на себе зобов'язання із вчасного здійснення платежів з погашення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом.

Правовідносини, що виникли між сторонами, носять зобов'язальний характер. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Однак, в порушення норм Цивільного кодексу та умов договору відповідач договірних зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у сумі 11632,32 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 461,74 грн.; заборгованість за відсотками - 7343,11 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2797,36 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 530,11 грн..

Відповідальність за порушення зобов'язання передбачена пунктом 8.6 кредитного договору, відповідно до якого при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим даним договором більше, ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний заплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Разом з тим, суд бере до увагу заперечення відповідача від 16.09.2016 року про застосування позовної давності та приходить до наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За нормами ст. 257 цього кодексу до заявлених позивачем вимог застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

В силу частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з п. 1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Висновок про правильне застосування норм матеріального права щодо позовної давності міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року в справі №6-116цс13.

Відповідно до цього висновку для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов"язується не стільки зі строком (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, відповідно до Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, які є складовою вищевказаного договору про надання банківських послуг, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає як щомісячні платежі на погашення кредиту та сплату процентів, так і кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 зазначеного Кодексу).

За висновком Верховного Суду України про застосування статті 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів (постанови № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, №6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, №6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, №6-134цс14 від 01 жовтня 2014 року), за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України).

Судом встановлено, що останній платіж відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем здійснено 30 липня 2012 року, а дія картки закінчилась у грудні 2012 року і в подальшому не продовжувалась, то, звернувшись до суду із даним позовом лише 30 травня 2016 року, позивач пропустив встановлений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності, про застосування якого письмово заявлено відповідачем та його представником.

Доказів про переривання строків позовної давності, чи про його зупинення відповідно до ст.ст. 263, 264 ЦК України позивачем не надано. Наявність угод про зміну тривалості позовної давності між сторонами спору, на підставі ст.259 цього ж Кодексу, судом не встановлено. І оскільки жодних поважних причин пропущення такого строку позивачем не наведено, то згідно з ч.4 ст.267 ЦК України дана обставина є підставою для відмови у позові.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст.ст. 256, 257, 260, 261, 267, 509, 510, 526, 530, 546, 549, 551, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 88, 213-215, 217-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.12.2007 року - відмовити. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а для осіб , які не були присутні в судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_3

Згідно з оригіналом.

Суддя Любешівського

районного суду ОСОБА_3