Справа № 466/4167/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2016 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Зими І.Є.

секретар Губач Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що не прийняла спадщину, -

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що не прийняла спадщину.

В позовній заяві зазначили, що 18.01.2007р. помер ОСОБА_4, 12.01.1940р.н. Після його смерті залишилось спадкове майно: 1/4 житлового деревяного будинку в хуторі Огірськи Яворівського району Львівської області та належав померлому на підставі свідоцтва про право власності за законом від 13.07.1993р., виданого державним нотаріусом Яворівської нотаріальної контори ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 Разом з ОСОБА_7 в рівних частках по 1/4 цього будинку спадкували його сестри: ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10; та квартира АДРЕСА_1, загальною площею 42,80 кв.м. Вказана квартира належала померлому ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 29.11.1996 р. №09334-3 на праві спільної сумісної власності разом з ОСОБА_1 (дружиною померлого) та двома синами від шлюбу: ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на вищенаведене належне йому майно, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи в реєстрі. На момент смерті ОСОБА_7 були прописані в квартирі АДРЕСА_2 разом з спадкодавцем: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 21.03.1970р.н., ОСОБА_2 29.01.1983р.н., та ОСОБА_11 12.10.2006р.н. (внук), що підтверджується довідкою ЖЕКу 307 від 29.01.2003р. та копією будинкової книги квартири №24. Однак, на момент смерті постійно проживали зі спадкодавцем у цій квартирі з числа спадкоємців першої черги лише його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 Інший син спадкодавця ОСОБА_3 хоча і був прописаний в квартирі АДРЕСА_2, проте на момент смерті фактично взагалі не проживав зі спадкодавцем.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Третьої львівської держнотконтори заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_3, відповідно, взагалі до Третьої Львівської держнотконтори не звертався та фактично на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Оскільки ОСОБА_3 взагалі не проживав разом із спадкодавцем - ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, взагалі не звертався до Третьої львівської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, то є всі законні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями за законом, а відповідача слід усунути від спадкування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_12 позовні вимоги підтримали, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи. Окрім цього відповідач викликався через газету «Високий замок» № 74 (5474) від 05.07.2016 р.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.01.2007р. помер ОСОБА_4, 12.01.1940р.н. Після його смерті залишилось спадкове майно:

- 1/4 житлового деревяного будинку в хуторі Огірськи Яворівського району Львівської області, який складається з двох кімнат та кухні, житловою площею 37,7 кв.м. Вказаний будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право власності за законом від 13.07.1993р., виданого державним нотаріусом Яворівської нотаріальної контори ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6;

- квартира АДРЕСА_1, загальною площею 42,80 кв.м. Вказана квартира належала померлому ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 29.11.1996 р. №09334-3 на праві спільної сумісної власності разом з ОСОБА_1 (дружиною померлого) та двома синами від шлюбу: ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Згідно витягу про реєстрацію спадкової справи в реєстрі, після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на вищенаведене належне йому майно.

Як вбачається з довідки ЖЕКу 307 від 29.01.2003р. та копії будинкової книги квартири № 24, на момент смерті ОСОБА_7 були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з спадкодавцем: ОСОБА_1 11.03.1942р.н., ОСОБА_3 21.03.1970р.н., ОСОБА_2 29.01.1983р.н., та ОСОБА_11 12.10.2006р.н. (внук).

Проте, на момент смерті постійно проживали зі спадкодавцем у цій квартирі з числа спадкоємців першої черги лише його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 Інший син спадкодавця ОСОБА_3 хоча і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, проте на момент смерті фактично взагалі не проживав зі спадкодавцем.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Третьої львівської держнотконтори заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_3, відповідно, взагалі до Третьої львівської держнотконтори не звертався та фактично на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем.

Факт не проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем підтверджується, зокрема, актами ЖЕКу 307 від 29.08.2002р., 10.10.2002р., 18.12.2002р., з яких вбачається, що комісія в складі майстрів по експлуатації провела перевірку паспортного режиму в квартирі АДРЕСА_2, де з виходом на місце було встановлено, що ОСОБА_3 по даній адресі зареєстрований, але не проживає, з березня 1998р. На час складення актів адреса його місця проживання невідома.

Цей факт також засвідчили в судовому засіданні допитані в якості свідків сусіди, а саме: ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до абз. 3,4,6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні":місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно- територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово;реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відтак, факт реєстрації за будь - якою адресою не можна розцінювати як факт постійного проживання. Аналогічне трактування закону передбачено в Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 №24-753/0/4-13.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1, 4 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Вищенаведені норми закону та встановлені в судовому засіданні факти дають суду всі підстави для висновку, що відповідача ОСОБА_3 слід визнати таким, що не прийняв спадщину

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивачки ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,88,169,208,209,212,215,224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, який помер 18.01.2007 р.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 551,20 грн. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

Позивачем рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_15