АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 679/1413/14
Провадження № 22-ц/792/1310/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю апелянта ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

прокурора - Гаврилюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом органу опіки та піклування - виконавчого комітету Нетішинської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, про позбавлення батьківських прав з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 серпня 2014 року,

встановила:

В липні 2014 року орган опіки та піклування - виконавчого комітету Нетішинської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, про позбавлення їх батьківських прав відносно дочки ОСОБА_7.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 21.11.2014 року, ОСОБА_6 змінив прізвище на ОСОБА_6, в зв'язку з чим отримав паспорт громадянина України на прізвище ОСОБА_6.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачі є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак тривалий час не займаються вихованням дитини та її матеріальним забезпеченням, ведуть антигромадський спосіб життя, в зв'язку з чим з 2007 року дитина проживає разом з дідом ОСОБА_9 та бабою ОСОБА_10, перебуває на їх повному утриманні.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.08.2014 року позов задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відносно дочки ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині позбавлення його батьківських прав та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд розглянув справу за його відсутності, чим обмежив його право на особисту участь в судовому засіданні; не встановив дійсних обставин справи, які вказують на його особисту участь у вихованні дитини, добровільне фінансування витрат по її утриманню, бажання спільного проживання з дочкою однією сім'єю. Висновок органу опіки та піклування про необхідність позбавлення його батьківських прав є помилковим, оскільки впродовж тривалого часу він перебував на роботі в А.Р. Крим, де у зв'язку з втратою документів та анексією півострову не мав можливості особисто бути присутнім при розгляді спірного питання виконкомом Нетішинської міської ради та судом.

В суді апелянт, його представник, а також прокурор підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та пояснив, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Суд неповно встановив обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, в зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було розірвано відповідно до рішення суду 24.09.2010 року, сторони проживають окремо один від одного.

ОСОБА_1 перебуває в шлюбі з іншою жінкою, має з нею спільну дитину. Нова сім'я апелянта проживає на території А.Р. Крим.

У зв'язку з невиконанням вищевказаними особами своїх батьківських обов'язків щодо виховання дочки ОСОБА_7, остання тривалий час, з 2007 року проживає разом з дідом ОСОБА_9 та бабою ОСОБА_10, за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на їх повному утриманні.

Матір дитини, ОСОБА_5 самоусунулася від виховання та утримання дитини, веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що батьки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, самоусунулися від її виховання та здійснення щодо неї піклування, тому їх слід позбавити батьківських прав щодо дочки.

Однак такий висновок суду в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 є помилковим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

У даному випадку позивач повинен довести, що батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

На підтвердження своїх доводів позивачем надано до суду висновок органу опуки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 12.06.2014 року, № 12/01-16-15/2014, відповідно до якого батьки малолітньої ОСОБА_5 з 2007 року не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду тощо. Більше 6 років дитину виховують її дід, ОСОБА_9 та баба ОСОБА_10 Після попередження про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на шлях виправлення не стали, повністю розірвали з дочкою родинні стосунки.

Відповідно до інформації завідуючого ДНЗ №5 (ясла-садок) „Теремок" №59 від 10.12.2012 року та характеристики цього ж закладу від 13.05.2014 року, ОСОБА_6 не приймає участі у вихованні дитини.

Крім того, справа містить декілька актів обстеження житлово-побутових умов дитини, складених спеціалістами служби у справах дітей (від 04.02.2012 року, 12.05.2014 року, 21.05.2014 року), в яких зазначено про те, що батько малолітньої ОСОБА_6 проживає окремо від дитини, не зустрічається з нею, не цікавиться її вихованням та розвитком.

В акті від 04.02.2013 року міститься відмітка про те, що ОСОБА_6 заперечував проти позбавлення його батьківських прав, пояснив, що зустрічається з дитиною під час зустрічі його матері та дочки, періодично здійснює з нею прогулянки, провідує дитячі розважальні заклади, купує для дочки необхідні речі та продукти харчування. Умови для проживання дитини в АДРЕСА_2, відповідають для її повноцінного життя.

Пленум ВСУ в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт протягом останніх років періодично виїздив за межі свого постійного місця проживання на роботу в А.Р. Крим, в зв'язку з втратою документів, які посвідчують особу, та анексією півострова, тимчасово був позбавлений можливості провернутися додому, по місцю свого постійного проживання, сплачував аліменти на утримання дитини на користь бувшої дружини, ОСОБА_5 в добровільному порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

В зв'язку з неможливістю ОСОБА_1 бути присутнім при розгляді справи в суді першої інстанції з об'єктивних причин, до апеляційного суду ним було подано додаткові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги.

На декількох фотокартках міститься зображення ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_5, які спільно проводять час на урочистостях в школі, відпочивають на пляжі тощо.

Зі змісту товарних чеків вбачається придбання дитячої одежі для дівчаток протягом 2013 року.

З квитанцій слідує проведення апелянтом періодичної оплати аліментів відповідно до рішення суду на утримання дочки на користь матері дитини, ОСОБА_5 протягом 2013-2014 років.

В письмовій розписці від 05.07.2016 року зазначено, що ОСОБА_5 підтверджує отримання від ОСОБА_1 грошових коштів по сплаті аліментів на утримання дочки в повному обсязі з жовтня 2010 року по липень 2014 року.

При оцінці висновку органу опуки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 12.06.2014 року, № 12/01-16-15/2014, судом не було враховано тієї обставини, що батько дитини не був присутній під час розгляду спірного питання в зв'язку з поважними причинами, а саме, перебуванням на тимчасово окупованій території А.Р. Крим та втратою документів, які посвідчують особу. Ці обставини позбавили можливості апелянта особисто захистити свої інтереси щодо дочки, а орган опіки та піклування різнобічно та об'єктивно розглянути спірне питання. Таким чином, вищезазначений висновок слід визнати недостатньо обґрунтованим та не приймати його до уваги в якості належного та допустимого доказу на підтвердження позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1

Перерви у спілкуванні між ОСОБА_1 та його дочкою, ОСОБА_4, були пов'язані з об'єктивними причинами, перебуванням батька дитини на тимчасово окупованій території, які не свідчать про ухилення апелянта від обов'язку по утриманню та вихованню дитини.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, рішенням виконкому Нетішинської міської ради Хмельницької області від 11.09.2014 року було встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_4 та призначено її діда, ОСОБА_9 та бабу, ОСОБА_10 опікунами над нею.

При цьому вищевказане рішення виконкому було прийнято 11.09.2014 року на підставі оскаржуваного рішення суду, яке не набрало законної сили.

За повідомленням сторін, на даний час ОСОБА_5 спільно з опікунами постійно проживає на території ФРН.

За таких обставин рішення суду не може бути визнано законним, в зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову та вирішенням питання про розподіл між сторонами судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив 267,96 грн. судового збору, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 серпня 2014 року в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову органу опіки та піклування - виконавчого комітету Нетішинської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з органу опіки та піклування - виконавчого комітету Нетішинської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 267,96 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Савіцький Л.П. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 48,52