У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Журомської Майї Вікторівни, третя особа - прокуратура Львівської області, про визнання недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом до відповідачів про визнання недійсним договору іпотеки.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції прокурором заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили вироком у кримінальному провадженні № 461/15229/13-к, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000837 від 16 листопада 2013 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що перебуває на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21 січня 2015 року клопотання задоволено, провадження у справі зупинено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21 січня 2015 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із касаційною скаргою, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду розгляду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, врахував роз'яснення, викладені у п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», правильно керувався п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України та виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_2, зокрема, ґрунтуються на умислі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо введення її в оману при укладенні оспорюваного договору іпотеки, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правих підстав для зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовими рішеннями у справі по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які можуть істотно вплинути на результат ухваленого судового рішення у цій справі.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних ухвал не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових ухвал.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Журомської Майї Вікторівни, третя особа - прокуратура Львівської області, про визнання недійсним договору іпотеки, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М.Мазур