Справа № 525/1090/15-ц
Номер провадження 2/525/13/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

22 липня 2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Гавриш О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Велика Багачка цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, Головного управління Держземагентства у Полтавській області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_3 сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, Головне управління Держземагентства у Полтавській області, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

встановив:

03 вересня 2015 року позивач ОСОБА_5 звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

В позовній заяві послався на те, що 16 квітня 2014 року після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,00 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яка належала останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ №032537, виданий 18 лютого 2000року, реєстраційний номер №748. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, але при зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, позивачеві було відмовлено в цьому по причині відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на імя померлого, а тому позивач просив суд визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

До початку розгляду справи по суті, відповідач по справі - ОСОБА_2, яка є рідною донькою спадкодавця ОСОБА_6, подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила суд заповіт від 07 травня 2009 року, яким ОСОБА_6 заповів все своє майно громадянину ОСОБА_5 визнати недійсним та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,00 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яка належала її батькові, в порядку спадкування за законом, як спадкоємцю першої черги. Обґрунтовувала свої вимоги тим, що при складанні заповіту її батько перебував у запої та не усвідомлював значення своїх дій, що вказує на те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, крім того спадкодавець не мав наміру складати заповіт на ОСОБА_5 та фактично його не підписував.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві (том 1 а.с. 6). Зустрічний позов вважав таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі з огляду на те, що відсутні будь-які підстави для визнання заповіту недійсним.

Представник відповідача по первісному позову, представник третьої особи, яка не заявляє самостійної вимоги по зустрічному позову ОСОБА_3 сільська ради Великобагачанського району Полтавської області сільський голова ОСОБА_4 (том 1 а.с. 120), вважав первісний позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Щодо зустрічного позову вказував на те, що відсутні підстави для визнання заповіту недійсним, пояснював, що заповіт був посвідчений у належний спосіб, відповідно до чинного законодавства України, померлий після посвідчення заповіту до моменту його смерті не звертався до сільської ради з вимогами про скасування заповіту, чи з будь-якими іншими вимогами, що стосувалися складання, підписання даного заповіту, а тому вважав, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Другий відповідач по первісному позову, третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги по зустрічному позову Головне управління Держземагенства у Полтавській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не прибув, до канцелярії суд надійшов лист з проханням розглянути справи за відсутності представника (том 1 а.с. 40).

Третій відповідач по первісному позову, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2, вважала первісний позов таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі, вважала зустрічний позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. В своїх поясненнях суду зазначала, що її батько ОСОБА_6, спадкодавець по справі, зловживав алкогольними напоями, являвся хронічним алкоголіком, стояв на обліку у лікаря нарколога у Великобагачанській ЦРЛ, під час підписання заповіту перебував у стані, який не дозволяв йому усвідомлювати значення своїх дій, а тому не можна вважати волевиявлення заповідача таким, що було вільним і таким, що відповідало його волі, крім того батько їй говорив, що коли його привезли до сільської ради для підписання заповіту, то він його не підписав, зазначала, що батько неодноразово говорив її, що заповість спадщину їй.

Після надходження цивільної справи з експертної установи після проведення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи, яка була призначення на кінцевому етапі з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами та після відновлення провадження по справі (том 1 а.с. 232), третій відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 тричі поспіль до суду не з'явилася, заяв клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подала (том 1 а.с. 244, том 2 а.с. 4, 16)

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника першого відповідача, відповідачки ОСОБА_2 за первісним позовом, позивачки ОСОБА_2, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійної вимоги за зустрічним позовом, свідків по справі, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 16 квітня 2014 року в селі Мостовівщина Великобагачанського району Полтавської області помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (том 1 а.с. 9), внаслідок чого згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина.

За життя ОСОБА_6 набув у власність земельну ділянку для ведення товарного сільського господарства загальною площею 4,00 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на підтвердження чого йому було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №032537 виданий 18 лютого 2000 року, реєстраційний номер № 748 (том 1 а.с. 12, 29).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 в порядку, що не суперечить закону, при своєму житті набув права власності на зазначене вище майно.

07 травня 2009 року о 08 годині 40 хвилин ОСОБА_6 складено заповіт, зі змісту якого вбачається, що все належне майно спадкодавець заповідає ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с. 34), заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_7. Заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі, номер у спадковому реєстрі №47006321, дата реєстрації 21 травня 2009 року, на момент смерті спадкодавця не змінений і не відмінений (том 1 а.с. 150)

Після смерті ОСОБА_6 відкрито спадкову справу, номер у спадковому реєстрі №56386612, дата заведення 05 серпня 2014 року, місце заведення: Полтавська область, Великобагачанський район, приватний нотаріус ОСОБА_8, що підтверджується довідкою із спадкового реєстру (том 1 а.с. 35). Заяви про прийняття спадщини подали позивач по первісному позову ОСОБА_5 та позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 (том 1 а.с. 32, 33).

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою спадкодавця, що посвідчується свідоцтвом про народження (том 1 а.с. 104), і є спадкоємцем першої черги за законом.

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_8 від 04 липня 2015 року позивачеві за первісним позовом ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_6 по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на приватизовану земельну ділянку після смерті спадкодавця (том 1 а.с.13).

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, що на момент складання та підписання заповіту заповідач не усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними внаслідок частого вживання алкоголю. Зазначене спростовується висновком посмертної судово-психіатричної експертизи від 21 березня 2016 року за № 139, в якому зазначено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, станом на 07 травня 2009 року виявляв ознаки синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю (хронічного алкоголізму). Наявний у ОСОБА_6 синдром залежності внаслідок вживання алкоголю не позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту 07 травня 2009 року (том 1 а.с. 218-230). Даний висновок узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_7, секретаря виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради, яка в своїх показаннях зазначила, що при складанні та підписанні заповіту ОСОБА_6, який прийшов до сільської ради зранку не був у стані алкогольного спяніння, поводився нормально.

Твердження позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2, що її батько при складанні і підписанні заповіту помилявся щодо того, що він підписує саме заповіт; волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; на нього здійснювався фізичний і психологічний тиск, а також те, що ОСОБА_6 заповіт не підписував, спростовується знову ж таки показаннями свідка ОСОБА_7, яка зазначала, що після складання заповіту ОСОБА_6 особисто підписав заповіт, зміст якого йому було розяснено, наслідки зрозумілі, оплатив державне мито, розписався в книзі реєстрації нотаріальних дій та отримав другий примірник заповіту.

Зазначені вище твердження позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 підтверджуються тільки поясненнями самої ОСОБА_2, до яких суд відноситься критично, з огляду на її особисту заінтересованість.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 у своїх показаннях наданих суду не навели жодного факту, який свідчив про те, що заповідач ОСОБА_6 при складанні та підписанні заповіту знаходився у стані, який не дозволяв йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а також те, що на нього здійснювався фізичний і психологічний тиск. При цьому суд бере до уваги той факт, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 не знали, а ні про зміст складеного заповіту, який було складено і підписано 07 травня 2009 року в приміщенні ОСОБА_3 сільської ради, а ні те, коли заповіт був підписаний. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що саме він 07 травня 2009 року відвіз ОСОБА_6 до сільської ради, за проханням останнього, і що той йому повідомив, що їде складати заповіт на його сина. Щодо показань свідків про те, що заповідач часто вживав алкоголь, то зазначена обставина, як зазначено в експертизі не позбавляла заповідача усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Більш того, встановлений в судовому засіданні факт, що з моменту складання та підписання заповіту, з 07 травня 2009 року до моменту смерті заповідача 16 квітня 2014 року пройшло майже 4 повних роки, в той же час, а ні заповідач, а ні інші особи не зверталися до сільської ради чи інших державних органів із заявами щодо даного заповіту, заповідач не складав і не підписував нового заповіту, не відміняв і не змінював даного заповіту, що на переконання суду свідчить про вільне волевиявлення заповідача та те, що заповіт відповідав його волі.

Долучені до зустрічної позовної заяви письмові документи не спростовують висновків суду про дійсність заповіту від 07 травня 2009 року.

Крім того суд зазначає, що заповіт було складено особою, яка мала на це права (том 1 а.с. 181), з додержанням вимог щодо форми та посвідчення (том 1 а.с. 7, 150, 183), а тому відсутні підстави вважати заповіт нікчемним.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За таких обставин, заповіт від 07 травня 2004 року є дійсним, повинен бути виконаний і право на спадщину виникає лише у позивача за первісним позовом ОСОБА_5. Отже, первісний позов є доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Щодо зустрічного позову, то з огляду на вище зазначене позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 62, 64, 77, 88, 208, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Первинний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер 16 квітня 2014 року право власності на приватизовану земельну ділянку для ведення сільського господарства загальною площею 4,00 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належала померлому ОСОБА_6 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ №032537, виданий 18 лютого 2000 року, реєстраційний номер №748.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення через Великобагачанський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 26.07.2016 року.

Суддя Ю.І. Ячало