У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1. В належному порядку у її будинку зареєстрований ОСОБА_3 Зазначає, що не маючи жодних правових підстав користуватися належним їй будинком, відповідач в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що перешкоджає їй в повному обсязі реалізувати право власності на майно.

З огляду на викладені обставини, просила позов задовольнити, та визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням норм ст. ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

У п. п. 34, 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 з 14 червня 1994 року. Крім того, ОСОБА_2 не надано доказів про те, що ОСОБА_3 чинить їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням.

Таким чином, враховуючи правомірність вселення ОСОБА_3 у вказаний будинок та відсутність доказів про те, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні власністю, суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В.Закропивний