Справа №591/3688/14 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1256/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 02 жовтня 2014 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання неправомірними дій державного виконавця, визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації квартири та акта державного виконавця про реалізацію квартири, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 листопада 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 5875880, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 359840,45 грн. зі сплатою 11,90% річних, кінцевим терміном повернення якого визначено 28 листопада 2027 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладений договір іпотеки № 5876390, за умовами якого останні передали в іпотеку банку належну їм квартиру АДРЕСА_1.

13 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі якого 18 березня 2014 року проведені треті торги з реалізації квартири, за результатами яких переможцем визначено ОСОБА_4

Позивач вважає, що зазначені прилюдні торги відбулися з порушенням вимог чинного законодавства, так як уцінку майна державний виконавець провів з порушенням ст.49 Закону України «Про іпотеку», тому просив визнати недійсними прилюдні торги з реалізації квартири та відповідний акт державного виконавця.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 02 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк».

При цьому вказує, що судом першої інстанції, при ухвалені оскаржуваного рішення, застосовано закон, який не поширюється на спірні правовідносини та не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року рішення Зарічного районного суду м.Суми від 02 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1, проведені 18 березня 2014 року Філією 19 Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.».

Визнано недійсним акт державного виконавця від 24 березня 2014 року про реалізацію квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 та представника Зарічного відділу ДВС у м.Суми - Добровольського О.В., які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Інші особи, які брали участь у розгляді справі належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте своїм процесуальним правом на участь у ньому не скористалися, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дія Закону України від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» в силу п.2 його Прикінцевих положень не поширюється на зазначені правовідносини і державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження реалізації заставленого майна правильно керувався ч.2 ст.49 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час вчинення відповідних виконавчих дій.

Проте, погодитись з висновком суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог до ПП «Нива В.Ш.» та ВДВС Сумського МУЮ не можливо.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 28 листопада 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 5875880, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 359840,45 грн. зі сплатою 11,90% річних з кінцевим терміном повернення 28 листопада 2027 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладений договір іпотеки, за умовами якого останні передали в іпотеку банку належну їм квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань 13 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на зазначену квартиру і 29 листопада 2010 року відкрито відповідне виконавче провадження.

03 жовтня 2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ Колос Р.В. складено акт опису й арешту майна.

23 грудня 2013 року відділом державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції та приватним підприємством «Нива-В.Ш.» укладено договір про надання послуг по організації та проведенню рилюдних торгів з реалізації арештованого майна, на підставі якого передано на реалізацію квартиру АДРЕСА_1.

10 січня 2014 року перші прилюдні торги з реалізації квартири не відбулися у зв'язку з відсутністю купівельного попиту і державним виконавцем складено акт про зниження вартості квартири до 195651 грн.

17 лютого 2014 року призначені другі прилюдні торги, які не відбулися у зв'язку з відсутністю купівельного попиту і 20 лютого 2014 року державним виконавцем складено акт про зниження вартості квартири до 119564,50 грн.

18 березня 2014 року призначенні треті прилюдні з реалізації квартири, переможцем яких стала ОСОБА_4

24 березня 2014 року державним виконавцем складено акт про реалізацію предмета іпотеки.

Відповідно до ч.4, 5 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

З матеріалів справи вбачається, що 13 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки виконавчим документом у даній справі є виконавчий напис нотаріуса, то питання про визнання дій державного виконавця неправомірними та визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію квартири повинно розглядатися в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, що в силу вимог п.1 ч.1 ст.205 та п.4 ч.1 ст.307 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду у цій частині та закриття провадження щодо цих вимог.

Крім того, відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.2 ст.118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз.1 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч.ч.1 і 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст.17) або ГПК України (ст.1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Отже у цій справі, суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ПП «Нива В.Ш.», які в силу положень ст.ст.1, 12 ГПК України віднесено до компетенції господарського судочинства.

Згідно із ч. 2 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до положень п.п.1, 7 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та якщо ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі.

Як убачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 04 січня 2016 року припинена державна реєстрація приватного підприємства «Нива В.Ш», а 05 січня 2016 року підприємство знято з обліку.

За таких обставин, провадження у справі за позовом ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ПП «Нива В.Ш.» підлягає закриттю, згідно вимог п.7 ч.1 ст.205 ЦПК України, а оскаржуване рішення суду у цій частині скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.1 ст.307, ст.313, п.3 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 02 жовтня 2014 року у даній справі у частині відмови у задоволенні позову до відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції про визнання неправомірними дій державного виконавця та акта державного виконавця про реалізацію квартири та до приватного підприємства «Нива-В.Ш.» про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації квартири скасувати та провадження у цій частині позову закрити.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -