Справа № 524/5194/16-ц
Провадження №2/524/1917/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Недяк Д.І.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в її інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 про стягнення витрат, зняття з реєстрації.

Зазначала, що їй, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві власності належить по 1/3 частині будинку по вул. Д. Сущинського, 7 в м. Кременчуці Полтавської області. З січня 2013 року вона самостійно сплачує витрати за комунальні послуги, відповідачі у вказаному будинку не проживають з 2010 році. А тому просить стягнути з відповідачів витрати на комунальні послуги, недоотриману субсидію, всього грошові кошти у сумі 19 259,93 грн. пропорційно до часток, які належать ОСОБА_2 та її неповнолітній доньці ОСОБА_3, моральну шкоду 10 000,00 грн., зняти відповідачів з реєстрації у будинку по вул. Д. Сущинського, 7 в м. Кременчуці.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених в позові та уточненнях до нього.

Відповідачі до суду не зявились, представник відповідача подала заяву про розгляд справи без їх участі, а також письмові заперечення проти позову. Зазначила, що станом на 01.06.2016 заборгованість за постачання природного газу у вказаний будинок складає 3626,04 грн., а тому відповідач та її неповнолітня донька повинні сплатити 2/3 цієї заборгованості у сумі 2417,36 грн., які можуть бути стягнуті з відповідачів. В решті вимог просила відмовити, оскільки відсутні правові підстави для зняття з реєстрації відповідачів, які не проживають у будинку, але які є власниками його 2/3 частин. Також відсутні підстави для стягнення відшкодування витрат за інші комунальні послуги (вода, електроенергія), оскільки вони споживаються згідно з лічильниками самим позивачем, яка одна проживає у будинку по вул. Д. Сущинського, 7 в м. Кременчуці.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у судове засідання не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти позову заперечували.

Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним законодавством, звернуться до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, неповнолітній ОСОБА_3 належить кожному по 1/3 частки будинку по вул. Д. Сущинського, 7 в м. Кременчуці Полтавської області.

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 07.09.2012 визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у рівних частках по 1/3 частці за кожним право власності на житлову прибудову літ. "А2-1"та фундамент літ "а3", які самочинно прибудовані до вказаного житлового будинку.

У вказаному будинку зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Згідно з довідкою про нарахування та оплати за надані послуги з газопостачання по особовому рахунку станом на 20.10.2016 ПАТ «Кременчукгаз» та копій квитанцій про сплату комунальних послуг, наданих позивачем, за період з жовтня 2014 по вересень 2016 позивачу нараховано згідно з лічильником 23 745,29 грн. за надані послуги з газопостачання у житловий будинок, який належить сторонам у справі. З них: споживачем оплачено 5549,92 грн., субсидія склала 14366,11 грн., залишок боргу 3832,84 грн.

Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є співвласниками будинку по вул. Д. Сущинського, 7 в м. Кременчуці Полтавської області, суд приходить до висновку, що вони зобов'язані оплачувати витрати на утримання і збереження нерухомого майна, з урахуванням часток кожного із співвласників, а тому з ОСОБА_2, в тому числі як і з представника неповнолітньої ОСОБА_3, підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 сплачені останньою кошти на утримання майна.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалось позивачем, відповідачі у будинку за вищевказаною адресою з жовтня 2010 року не проживають, а мешкають за іншою адресою, позивач користується будинком одноособово.

Відповідно до ч. 1 ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

Згідно ст. 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

З наданих позивачем квитанцій про сплату за послуги водопостачання, електроенергію та газопостачання слідує, що позивач сплачувала за надані послуги згідно встановлених показників лічильників, тобто сплачувала за отримання послуг нею особисто, для задоволення власних побутових потреб, оскільки відповідачі в будинку не проживали і послугами з водопостачання, електроенергії та газопостачання, відповідно, не користувалися.

Однак, так як для підтримання у спільному будинку належної температури в холодну пору року є обов'язковим для його збереження, суд приходить до переконання, що витрати понесені позивачем та підтверджені розрахунком ПАТ «Кременчукгаз» і квитанціями на оплату послуг з газопостачання в опалювальний період підлягають розподілу між співвласниками будинку.

Так, ОСОБА_1 сплатила 5549,92 грн. за послуги газопостачання за період з жовтня 2010 року по вересень 2016 року, тобто з ОСОБА_2 підлягають відшкодуванню на користь позивача 2/3 частини цих витрат в сумі 3699,94 грн.

Щодо вимог ОСОБА_1 про зняття з реєстрації відповідачів у будинку по вул. Д. Сущинського, 7 в м. Кременчуці суд виходить з наступного.

Відповідачі зареєстровані, але не проживають у спільній квартирі. Витрати повязані з утриманням житлового приміщення та оплатою комунальних послуг несе позивач.

Тому, вона просить визнати відповідачів, такими, що втратили право користування цим будинком.

Факт не проживання у спірному будинку ОСОБА_2, ОСОБА_3 з 2010 року і по теперішній час підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсервіс» від 29.04.2016 № 511.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР .

Ураховуючи викладене, суд не вбачає будь-яких підстав для позбавлення відповідачів співвласників житлового будинку права користування ним.

Також суд ураховує, що залучений до участі у справу в якості третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради заперечив щодо позбавлення права користування спірним будинком неповнолітньої ОСОБА_3

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд не вбачає підстав для її задоволення за недоведеністю.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення неотриманої внаслідок реєстрації відповідачів субсидії, оскільки протягом 2010-2014 років ОСОБА_1 не зверталась до Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради із заявами про призначення житлової субсидії. Позивач звернулася з відповідною заявою лише у 2015 році, після чого їй було призначено субсидію.

Згідно з ч.1 ст. 88 цього Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 10, 11, 14, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат за послуги газопостачання грошові кошти у сумі 3699,94 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат судовий збір у сумі 34,86 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Рибалка