Справа № 609/67/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р. Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Ящук Т.М.

за участю секретарів Лірської Д.П., Кравчук Л.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ , цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ВІЛІЙСЬКОЇ ОСОБА_5 ШУМСЬКОГО РАЙОНУ, ОСОБА_1, 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КП « ШУМСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» про визнання незаконними та скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ОСОБА_5 № 16 від 19 липня 2010 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ОСОБА_5 № 16 від 19 липня 2010 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на підставі цього рішення .

В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали позовні вимоги і пояснили , що позивачка та її померлий чоловік ОСОБА_7 за його життя здійснили будівництво житлового будинку з господарськими будівлями в с. Тетильківці вул. Шевченка, 81 , де із середини 80-х років вона до цього часу , а померлий чоловік до своєї смерті проживали разом із відповідачем. Протягом останніх кількох років після смерті чоловіка в позивачки склалися неприязнені стосунки із сім»єю відповідача та ним, їй не залишилося місця в житловому будинку , вона ні до чого не має права. У зв»язку із тим позивачка звернулася до виконкому ОСОБА_6 сільської ОСОБА_5 із заявою про визнання за нею права власності на цілу частину житлового будинку, однак отримала рішення про відмову в цьому із поясненнями, що право власності на це нерухоме майно було визнано за відповідачем рішенням № 16 від 19 липня 2010 року виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ОСОБА_5. Вважають вказане рішення незаконним та просять його скасувати, оскільки ним відповідач ОСОБА_6 сільська ОСОБА_5 порушила законні права позивачки на володіння житловим будинком та господарськими будівлями, які збудувала власними силами та силами свого померлого чоловіка. Вважає, що відповідач не мав права на отримання права власності на нерухоме майно, оскільки будівництво було розпочато до його народження, хоч і закінчувалося в 80-х роках, коли відповідач вже проживав із ними. Разом із тим вважають незаконним і таким, що підлягає до скасування і свідоцтво про право власності , видане на підставі оскаржуваного рішення виконавчого ОСОБА_6 сільської ОСОБА_5.

Відповідач та його представник позовних вимог не визнали та пояснили, що дійсно рішенням виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ОСОБА_5 № 16 від 19 липня 2010 року було визнано за відповідачем право власності на нерухоме майно в с. Тетильківці вул. Шевченка, 81 , на підставі якого він отримав свідоцтво про право власності на це нерухоме майно . Рішення приймалося по заяві відповідача, яку він подав до ОСОБА_6 сільської ОСОБА_5 із попереднього дозволу позивачки, незважаючи на те, що вона заперечує це на даний час. Тому просять в позові відмовити.

Суд, перевіривши матеріали справи , вислухавши пояснення сторін, оцінивши покази свідків , інші докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ОСОБА_5 Шумського району № 16 від 19 липня 2010 року « Про оформлення права власності на жилий будинок з господарськими спорудами по вул. Шевченка, 81 в с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області « , було вирішено: оформити право власності на жилий будинок з господарськими спорудами, розташований по вулиці Шевченка, 81 в селі Тетильківці Шумського району Тернопільської області на ім.»я ОСОБА_1. Зобов»язати гр. ОСОБА_1 отримати і зареєструвати право власності на жилий будинок з господарськими спорудами в Шумському БТІ.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 23 вересня 2010 року ОСОБА_6 сільською Радою Шумського району Тернопільської області згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ОСОБА_5 Шумського району № 16 від 19 липня 2010 року, відповідач є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що в с. Тетильківці вул. Шевченка, 81 Шумського району .

Як стверджується записами в по господарських книгах № 5 ОСОБА_6 сільської ОСОБА_5 за 1986-1990 р.р., особовий рахунок № 420, за 1991-1995 р.р. , особовий рахунок № 441 в с. Тетильківці Шумського району рахується господарство, головою якого є ОСОБА_7, членами ОСОБА_4, ОСОБА_1. Суспільна група- колгоспна.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ИД №199867, виданого 26 січня 2016 року ОСОБА_6 сільською Радою Шумського району Тернопільській області, гр. ОСОБА_7 помер 03 вересня 2003 року в с.Тетильківці Шумського району Тернопільської області , а/з № 17.

Позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 із 05 лютого 1962 року, який був зареєстрований ОСОБА_6 сільською ОСОБА_8Дедеркальського району, про що свідчить свідоцтво про одруження II ЯР № 480351 а/з № 6.

Виконавчий комітет ОСОБА_6 сільської ради своїм рішенням № 35 від 12 вересня 2013 року відмовив позивачці ОСОБА_4 в оформлені права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою с. Тетильківці Шумського району вул. Шевченка № 81 ,так як 19 липня 2010 року було прийнято рішення №16 виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради Шумського району про визнання права власності на вказане домоволодіння за громадянином ОСОБА_1.

Відомості про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно до 2010 року в КП « Шумське БТІ» відсутні.

Факт будівництва спірного нерухомого майна позивачкою та її померлим чоловіком ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які також ствердили, що на час будівництва цього майна позивачка та її чоловік працювали в колгоспі.

Вказане свідчить про те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами відносився станом на 01 липня 1990 року , коли вступив в законну силу Закон СРСР « Про власність « та станом на 15 квітня 1991 року, коли набув чинності Закон УРСР « Про власність» до суспільної групи - колгоспний двір.

Правовий статус колгоспного двору регулювався Цивільним Кодексом Української РСР. Згідно ст. 120 зазначеного Кодексу майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відносини, повязані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі Закон). Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

Статтею 5 Закону визначено обєкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Таким чином, реєстрація права власності на такий обєкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16 в судовому засіданні ствердили, що вони , отримавши заяву від відповідача про визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно, не перевірили той факт, хто здійснив будівництво його , хто мав право на частки в майні колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року та винесли його заяву на рогзгляд виконавчого комітету , який і прийняв рішення, яке оскаржується.

За вказаних обставин суд вважає, що відповідачем ОСОБА_6 сільською ОСОБА_9 неналежним чином було прийнято рішення 19 липня 2010 року № 16 щодо оформлення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за відповідачем, не перевірено , до якої суспільної групи відносилося господарство станом на 15 квітня 1991 року, хто набув права на частки в цьому майні та прийняв рішення.

Оскільки в судовому засіданні не вирішувалося питання щодо того, хто набув права власності на спірне майно, однак, як встановлено в судовому засіданні, спір існує, так, як позивачка вважає, що відповідач через малолітній вік не набув права власності на частку, ніхто із сторін не звертався в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, свідок ОСОБА_10 вибула із колгоспного двору на навчання, що вважалося поважною причиною , рішення відповідачем ОСОБА_6 сільської ОСОБА_9 приймалося поверхнево , суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити та визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ОСОБА_9 Шумського району № 16 від 19 липня 2010 року « Про оформлення права власності на жилий будинок з господарськими спорудами по вул. Шевченка, 81 в с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 23 вересня 2010 року ОСОБА_6 сільською Радою Шумського району Тернопільської області згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ОСОБА_9 Шумського району № 16 від 19 липня 2010 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. 120 ЦК Української РСР, постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності , ст. ст. 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ОСОБА_9 Шумського району № 16 від 19 липня 2010 року « Про оформлення права власності на жилий будинок з господарськими спорудами по вул. Шевченка, 81 в с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 23 вересня 2010 року ОСОБА_6 сільською Радою Шумського району Тернопільської області згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ОСОБА_9 Шумського району № 16 від 19 липня 2010 року.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_17