АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Дніпро

09 червня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Петешенкової М.Ю..

при секретарі Сахарову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Дніпропетровська міська рада, Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів про визнання права власності на частину земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_6, Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання права власності на частину домоволодіння та земельної ділянки

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2013 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом та з урахуванням уточнень просила скасувати рішення про державну реєстрацію права власності, прийняте КП ДМБТІ 09.10.2006 року щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на 63/100 частини домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, прийняте на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, видане 23.06.2005 року Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 5-1351 за спадковою справою № 2/04 та на підставі якого був внесений запис № 12087540 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що діяв до 01.01.2013 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на 21/100 частину домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлій 27 листопада 2003 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на 21/100 частину земельної ділянки, яка знаходиться на території Індустріального району, розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 31, що призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та яка пропорційна її частці у домоволодінні, яка належала ОСОБА_7, померлій 27 листопада 2003 року та в цілому складала 63/100 частки площею 0,0576 га і була передана їй у власність в порядку приватизації на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 25.10.2001 року № 2410, кадастровий номер земельної ділянки :046044:0008; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у розмірі 1301 грн. 22 коп.

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 42/100 частки земельної ділянки площею 0,0915 га в м. Дніпропетровську по вул. Іркутській, 31 (кадастровий номер :04:044:0008), та стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2014 року було обєднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора , ОСОБА_6 про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання права власності на частину домоволодіння та земельної ділянки та цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів про визнання права власності на частину земельної ділянки.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності, прийняте КП ДМБТІ 09.10.2006 року щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на 63/100 частини домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, прийняте на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, видане 23.06.2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 5-1351 за спадковою справою № 2/04 та на підставі якого був внесений запис № 12087540 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що діяв до 01.01.2013 року.

В іншій частині позову відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (том 2 а.с.246-252).

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 42/100 частки земельної ділянки площею 0,0915 га в м. Дніпропетровську по вул. Іркутській, 31 (кадастровий номер :04:044:0008).

Також вирішено питання щодо судових витрат ( том 3 а.с.169-171).

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалити нове, яким в цій частині позовних вимог відмовити в повному обсязі (том 3 а.с. 9-12).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_9, щодо визнання права власності на 21/100 частину земельної ділянки та ухвалити нове, яким в цій частині позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (том 3 а.с. 15-20).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду та додаткове рішення, яке є його невідємною частиною, слід скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_8 в повному обсязі.

Судом 1 інстанції встановлено, що домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську належало на праві спільної часткової власності: ОСОБА_6 у розмірі 37/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2002 року та ОСОБА_7 у розмірі 63/100 на підставі дублікату свідоцтва про право власності від 12.10.2004 року (т.2 л.д.17).

Згідно копії дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 0,0915 га, яка була передана їй у власність в порядку приватизації на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 25.10.2001 року № 2410, кадастровий номер земельної ділянки :046044:0008, і яка знаходиться на території Індустріального району та розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 31, і призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд спільно з ОСОБА_10 і її частка складає 63/100 частки (т.1 л. д. 90, т.2 л.д.16).

27 листопада 2003 року померла ОСОБА_7 (т.2 л.д.125).

Після її смерті відкрилася спадщина на 63/100 частини домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську та 63/100 частини земельної ділянки, на якій розташоване вищезазначене домоволодіння.

За життя ОСОБА_7 було складено заповіт від 27 грудня 2002 року, яким вона заповідала належні їй 63/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іркутська, 31 ОСОБА_11 у розмірі 21/100 частини та ОСОБА_1 у розмірі 42/100 частини (т.1 л.д. 7).

Після смерті ОСОБА_7 Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа. 08 січня 2004 року до нотаріальної контори подала заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 20 січня 2004 року ОСОБА_11 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 16.04.2004 року ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, яка є її матірю.

ОСОБА_1 23 червня 2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 5-1351, за яким вона отримала у спадщину після смерті ОСОБА_7 42/100 частки домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську (т.2 л.д. 9).

На підставі даного свідоцтва ОСОБА_1 09 жовтня 2006 року зареєструвала за собою право власності в КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації на 63/100 частки домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, а не належні їй 42/100 частки, що підтверджується записом в Реєстрі прав власності на нерухоме майно і що відповідно до листа КП ДМБТІ відбулося помилково (т.2 л.д. 10).

У видачі свідоцтва на право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 було відмовлено, оскільки заповітом земельна ділянка не охоплена, а також розяснено, що відповідно до ст.. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, тобто частки у праві власності на житловий будинок та на земельну ділянку повинні бути пропорційними.

09.07.2013 року ОСОБА_2 звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 Постановою державного виконавця від 10.07.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через те, що згідно запису у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 09.10.2006 року КП ДМБТІ на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєстровано право власності на 63/100 частки домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, тоді як за свідоцтвом ОСОБА_1 належить 42/100 частки. ОСОБА_12 України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та відповідно до ст. 15 ч. 9 цього Закону державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії проводиться одночасно з вчиненням такої нотаріальної дії. Нотаріус у даному випадку не може здійснити державну реєстрацію права власності, оскільки необхідно внести зміни до запису про право власності , але до компетенції нотаріуса такі дії не входять. ОСОБА_2 токож було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на земельну ділянку, оскільки остання не надала Державний акт на право власності на земельну ділянку на імя спадкодавця ОСОБА_7

06.03.2014 року ОСОБА_2 звернулася до КП ДМБТІ із заявою про усунення розбіжностей в реєстрі прав власності на нерухоме майно стосовно належної частки у домоволодінні на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 Листом КП ДМБТІ № 2666 від 14.03.2014 року було повідомлено, що під час проведення державної реєстрації прав власності за ОСОБА_1 на частину домоволодіння № 31 по вул. Іркутській на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.06.2005 року, виданого на 42/100 частки домоволодіння було допущено описку та у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме в графі частки власника було зазначено «63/100» замість «42/100» та у звязку із невідповідністю інформації щодо права власності на частину домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську та документі, що підтверджує проведення державної реєстрації права власності, з метою уникнення в подальшому перешкод в розпорядженні набутим в порядку спадкування майном, ОСОБА_1 було надіслано листа з проханням звернутися до КП ДМБТІ для внесення необхідних виправлень. Відповідачка ОСОБА_1 до КП ДМБТІ та до ОСОБА_5 служби Дніпропетровського міського управління юстиції для внесення виправлень не зверталася. 05.06.2014 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_5 служби Дніпропетровського міського управління юстиції з приводу внесення виправлень. ОСОБА_5 служби Дніпропетровського міського управління юстиції № 3065/10-11-19/650 від 23.06.2014 року відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно повідомив, що здійснити виправлення частки права власності у Державному реєстрі речових прав можливо, якщо право у реєстрі зареєстровано з 01.01.2013 року, а за ОСОБА_1 право зареєстровано до 31.12.2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині скасування рішення про державну реєстрацію права власності, прийняте КП ДМБТІ 09.10.2006 року, суд першої інстанції посилався ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухомість та їх обтяжень», та виходив з того, що при реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 було допущена описка, ОСОБА_1 не зверталася до державного реєстратора із заявою про усунення помилки, допущеної при реєстрації права власності на відповідну їй на підставі свідоцтв про право на спадщину частку у домоволодінні № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську та не реєструвала своє право власності на належні їй 42/100 частки домоволодіння, а тому суд 1 інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині скасування рішення про державну реєстрацію права власності, прийняте КП ДМБТІ 09.10.2006 року щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на 63/100 частини домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, прийняте на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, видане 23.06.2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 5-1351 за спадковою справою № 2/04 та на підставі якого був внесений запис № 12087540 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що діяв до 01.01.2013 року.

Відмовляючи ОСОБА_2 у решті позовних вимоги, суд 1 інстанції виходи з того, що після скасування рішення про державну реєстрацію права власності, прийняте КП ДМБТІ 09.10.2006 року щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на 63/100 частини домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, прийняте на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, видане 23.06.2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, позивачка не позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на належну їй 21/100 частку домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську за заповітом.

Щодо відмови ОСОБА_2 у визнанні права власності на земельну ділянку, то суд зазначив, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7, померлої 27.11.2003 року, є: її дочка ОСОБА_3, за правом представлення онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Всі спадкоємці за законом прийняли спадщину у встановленому законом порядку: ОСОБА_3 звернулася із заявою до нотаріальної контори, ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав разом із спадкодавцем та був неповнолітнім. Згідно дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 13.10.2004 року Дніпропетровською міською радою, розмір земельної ділянки складає у цілому 0,0915 га, співвласниками якої є ОСОБА_7 63/100 частки та ОСОБА_10 37/100 частки. Земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки :046044:0008, тому позивачка не позбавлена можливості отримати у державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на належну їй частку земельної ділянки після смерті ОСОБА_7

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд 1 інстанції, виходив з того, що згідно дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 13.10.2004 року Дніпропетровською міською радою, розмір земельної ділянки складає у цілому 0,0915 га, співвласниками якої є ОСОБА_7 63/100 частки та ОСОБА_10 37/100 частки. Земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки :046044:0008. Позивачка є спадкоємицею після смерті ОСОБА_7 та отримала в порядку спадкування за заповітом право власності на 42/100 частки домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, у видачі свідоцтва про право на спадщину на 42/100 частки земельної ділянки для обслуговування даного домоволодіння нотаріусом було відмовлено.

Однак з вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, суд 1 інстанції задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2, та скасував рішення про державну реєстрацію права власності, прийняте КП ДМБТІ 09.10.2006 року щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на 63/100 частини домоволодіння № 31 по вул. Іркутській в м. Дніпропетровську, прийняте на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 23.06.2005 року Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстровананого в реєстрі за № 5-1351 за спадковою справою № 2/04 та на підставі якого був внесений запис № 12087540 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що діяв до 01.01.2013 року.

Тобто, суд 1 інстанції вирішив скасувати рішення прийняти КП «ДМБТІ», яке не було стороною по справі, отже суд 1 інстанції вирішив питання про його права та обовязки без залучення до участі у справі, позбавивши його реалізації своїх процесуальних прав, передбачених ст..ст. 27,31 ЦПК України, що є порушення норм процесуального права та відповідно до п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення.

ОСОБА_12, що питання щодо визнання за ОСОБА_2 права власності за заповітом на 21/100 частки домоволодіння, та визнання за ОСОБА_8 і ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, є похідними і залежними від зареєстрованої за ОСОБА_8 частки (63/100) права власності на домоволодіння, а виходячи зі змісту ст. ст. 377, 1225 ЦК України, частки у праві власності на житловий будинок та на земельну ділянку повинні бути пропорційними, з урахуванням, що спірна земельна ділянка не охоплена заповітом, і відповідно спадкується за законом, але з урахуванням ст.. 377 ЦК України, то колегія суддів вважає, що розгляд цих питань по суті є передчасним і не можливим без вирішення питання щодо реєстрації права власності за ОСОБА_8 частки, відповідно до частки, зазначеної у отриманому нею свідоцтвом про право власності за заповітом.

З урахуванням викладеного вище, колегія дійшла висновку, що суд 1 інстанції в повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що спричинило ухвалення незаконного рішення та додаткового рішення, яке є невідємною його частиною, в порушення норм матеріального та процесуального права, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з вищезазначених підстав, що не позбавляє сторони звернутися до належного суду з відповідним позовом за захистом своїх прав.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Дніпропетровська міська рада, Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів про визнання права власності на частину земельної ділянки відмовити.

У задоволенні зустрічним позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_6, Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання права власності на частину домоволодіння та земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: