АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

14 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Стрижеуса А.М.,Шкоріної О.І.

при секретарі: Голубович С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Сокуренко НаталіїВікторівни від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк»

на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 26 квітня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Деснінського районного суду м.Києва від 26.04.2016 року у задоволенні данного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду Сокуренко Н. В.,діючи від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» за довіреністю , подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі.Посилається на порушення судом норм матеріального і процессуального права,неправомірне застосування позовної давності,неурахування тієї обставини,що зобовязання припиняється належним виконанням,а зобов'язання за договром відповідачем не виконані й тому підлягає стягненню як заборгованість по тілу кредиту,так і проценти за три роки.

До суду апеляційної інстанції сторонни не з'явилися. З огляду на положення ч.5 ст.74,ч.5 ст.76 ,ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів визнала їх повідомлення належним,а неявку такою ,що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову,суд виходив з того, що між сторонами був укладений договір споживчого кредиту, а у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх правильними.

Відповідно до ст. ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною1 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів" визначено,що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 02.06.2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір № K2H0RX03621384, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 705,11 грн. на строк 12 місяців по 04.06.2007 р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,00% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту.

Сторони погодили,що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 1 по 5 число кожного місяця) позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 304,92 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно Умов. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 12,37% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Суд першої інстанції вірно вважав, що за своїм змістом зазначений договір є договором споживчого кредиту з терміном дії по 04.06.2007 року .

Оскільки погашення кредиту за умовами договору визначалося щомісячними платежами, позивач був обізнаний про порушення свого права з часу припинення погашення здійснення відповідачкою платежів.

Згідно поданного позивачем розрахунку,відповідач взагалі не здійснювала погашення кредиту.

Відповідач заперечує це і зазначає,що сплатила кредит повністю ,проте документи на підтвердження такому не зберігла,оскільки з часу закінчення строку дії договору минуло понад 6 років.

За відсутності наразі документів на підтвердження погашення кредиту,представник відповідача подав письмову заяву про застосування позовної давності.

З урахуванням положень ст.ст.256,257,264,267 ЦК України, п. 7 ч.13 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів", п. 31 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року " Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин ",суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову за спливом позовної давності. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 754/635/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 8742 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Галась І.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.