УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" грудня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді Губскої Я.В.
при секретарі Балан Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом заступника Генерального прокурора України Головного військового прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 , треті особи: Фонд державного майна України, товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріального забезпечення «РАЙВЕЛ» про визнання права власності, витребування майна з чужого володіння
В провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.
Представником відповідача заявлено клопотання про звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положень ч.1 ст. 388 ЦК України ст. 41 Конституції України та зупинення провадження по справі.
Прокурор та представники Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, військово-медичного клінічного центру Північного регіону проти заявленого клопотання заперечували, вважаючи його безпідставним і необґрунтованим та затягуванням розгляду справи.
Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, що передбачено в ст. 3 ЦПК України.
Вимогами ст. 16 ЦК України також передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі виникнення у суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.
Звертаючись до суду з клопотанням представник відповідача вказує на те, що норми ч.1 ст. 388 ЦК України не відповідають та суперечать нормам ст. 41 Конституції України, яка має найвище юридичну силу.
Вислухавши доводи учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що підстав для звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положень закону в даному провадженню суд не вбачає.
Також, відсутні у суду і підстави для зупинення провадження по справі на підставі п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України, у зв*язку з чим відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача.
Керуючись п.4 ч.1 ст. 201, 210 ЦПК України,
В задоволенні клопотання представника відповідача відмовити.
Суддя